ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

29607, м. Хмельницький, майдан Незалежності, 1, e-mail: inbox@km.arbitr.gov.ua, тел.(0382)71-81-84
_______________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
м. Хмельницький 
"30" квітня 2026 р. Справа № 924/1285/25 

Господарський суд Хмельницької області у складі
судді Крамара С.І., при секретарі судового засідання Кучеревич М.А., розглянувши матеріали
за позовом Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області, м. Хмельницький 
до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", м. Київ
про стягнення 463 847,34грн

Представники сторін:
від позивача: Тесляр О.О. - згідно довіреності від 12.12.2024;
від відповідача: не з`явились.

В судовому засіданні, відповідно до ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Процесуальні дії по справі, стислий виклад позицій сторін.
29.12.2025 до Господарського суду Хмельницької області через систему "Електронний суд" в електронній формі надійшла позовна заява Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області, м.Хмельницький до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", м.Київ про стягнення 463 847,34грн шкоди заподіяної навколишньому природному середовищу. 
Ухвалою від 15.01.2026 судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №924/1285/25 в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
У підготовчому засіданні 24.02.2026 суд постановив ухвалу, із занесенням до протоколу судового засідання, якою відповідно до ст.177 ГПК України, продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів.
У підготовчому засіданні 17.03.2026 суд постановив ухвалу, із занесенням до протоколу судового засідання, якою, відповідно до ст.185 ГПК України, закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.
Позивач - Державна екологічна інспекція у Хмельницькій області, м.Хмельницький наполягає на задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" (код за ЄДРПОУ: 44768034) є правонаступником прав та обов`язків усіх державних лісогосподарських підприємств на території України, в тому числі ДП "Старокостянтинівське лісове господарство", що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 26.12.2025, та є постійним лісокористувачем лісового масиву Волочиського лісництва, яке розташоване за межами с.Видава Хмельницького (колишнього Волочиського) району Хмельницької області (далі по тексту – Волочиське лісництво).
Лісокористувач є відповідальною особою за завдану внаслідок незаконної порубки лісу шкоду перед державою, як власником лісових ресурсів. Адже в цьому випадку вина лісокористувача полягає у протиправній бездіяльності щодо невжиття належних заходів захисту й охорони лісових насаджень. Таким чином, право на відшкодування шкоди, завданої самовільним вирубуванням лісу, має держава, цивільно-правову відповідальність перед якою несуть безпосередні винуватці порубки нарівні з лісокористувачами.
Необхідність звернення Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області з позовною заявою зумовлена потребою захистити інтереси держави, яка надала їй повноваження щодо здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Відповідач - Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України", м.Київ у відзиві зазначив, що проти позову заперечує. Посилається на те, що позовна вимога щодо відшкодування збитків, завданих навколишньому природному середовищу, яка ґрунтується виключно на доказах з числа матеріалів кримінального провадження № 12020240000000426, є передчасною, оскільки не дозволяє застосувати вимоги статті 1166 ЦК України щодо Відповідача з огляду на фактичну недоведеність вини останнього.
Єдиними опосередкованими доказами вини працівників правопопередника Відповідача щодо незбереження лісів в наданих Позивачем матеріалах кримінального провадження №12020240000000426 виступають зміст витягів з ЄРДР та абзац цитованого клопотання прокурора в ухвалі суду першої інстанції від 17.10.2024 у справі № 671/1929/24.
Враховуючи фактичну відсутність дозволу процесуального керівника у кримінальному провадженні № 12020240000000426, відповідні докази з числа його матеріалів, використаних Позивачем як додатки до дійсного позову, процесуально не є допустимими в рамках розгляду цієї справи.
Від моменту реєстрації кримінального провадження №12020240000000426 до проведення первинної слідчої дії, оформленої відповідним протоколом огляду, пройшло більше трьох місяців (від моменту виявлення незаконної рубки – більше 4,5 місяців), що ставить під обґрунтований сумнів тотожність обставини виявлення незаконної рубки працівниками правопопередника Відповідача та обставин, встановлених протоколом огляду від 08.12.2020 внаслідок об`єктивної зміни місця вчинення незаконної рубки протягом тривалого періоду часу, а отже не дозволяє встановити дійсні обставини завдання шкоди навколишньому природному середовищу.
Звертає увагу, що відповідних матеріалів кримінального провадження №12020240000000426, які б підтверджували обставину здійснення незаконної рубки саме у 2020 році (і взагалі підтверджували факт незаконної рубки), Позивачем до справи №924/1285/25 не долучено, з огляду на що оцінити правильність і достовірність висновку експерта, з урахуванням його застережень щодо використання наданих для експертизи доказів, в частині правильності розрахунків шкоди на підставі додатку 1 Такси згідно Постанови №665 неможливо. Відтак, висновок експерта не може виступати достовірним доказом правильного обчислення розміру збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу внаслідок незаконної рубки.
Жодних доказів підтвердження вчинення незаконної рубки у Волочиському лісництві в 2020 році (окрім посилання експерта на відсутній в позові протокол огляду місця події від 08.12.2020) матеріали самого кримінального провадження № 12020240000000426 не містять. А отже, включення до розрахунку індексації даних щодо періоду часу з 2008 по 2019 роки задля визначення розміру екологічної шкоди є безпідставним (одночасно враховуючи те, що відповідний розрахунок згідно Постанови № 665 проводився лише з 01.01.2009).
На адресу суду 30.04.2026 представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням представника на стаціонарному лікуванні.
Статтею 216 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу. Якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.
Судом враховується, що згідно статей 42, 46 Господарського процесуального кодексу України участь сторони у судовому засіданні є її правом. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.
Судом звернуто увагу, що відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторони чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Водночас суд зазначає, що у цій справі явку учасників не було визнано обов`язковою, зокрема, конкретного відповідача чи його представника.
За змістом ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, розумні строки розгляду справи судом.
Судом також враховано, що розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010р., "Смірнова проти України" від 08.11.2005р., "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006р., "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004р.)
Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
З огляду на наведене, враховуючи завдання господарського судочинства, зважаючи на те, що відкладення є правом суду, а не обов`язком, беручи до уваги той факт, що розгляд справи вже відкладався, з метою розгляду справи у розумні строки та недопущення безпідставного затягування такого розгляду, суд, розглянувши заявлене клопотання про відкладення розгляду справи, дійшов висновку, що воно не підлягало задоволенню, про що 30.04.2026 було винесено протокольну ухвалу.
Враховуючи, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, зважаючи на належне повідомлення сторін про дату, час та місце розгляду справи, вимоги розумності строку судового розгляду, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а неявка представника відповідача не призводить до неможливості вирішення спору по суті.

Розглядом матеріалів справи встановлено таке.
Згідно із інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, 31.10.2022 проведено державну реєстрацію припинення юридичної особи – Державного підприємства "Проскурівське лісове господарство" (місцезнаходження: Україна, 31352, Хмельницька область, Хмельницький район, с.Гвардійське, вул.Соборна, буд.45, код ЄДРПОУ: 35478680) в результаті її реорганізації. Правонаступник – Державне підприємство "Старокостянтинівське лісове господарство" (код ЄДРПОУ: 00993337).
Згідно із інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, 20.07.2023 проведено державну реєстрацію припинення юридичної особи – Державного підприємства "Старокостянтинівське лісове господарство" (місцезнаходження: Україна, 31100, Хмельницька область, Хмельницький район, м.Старокостянтинів, вул.Кріпосний вал, буд.25, код ЄДРПОУ: 00993337) в результаті її реорганізації. Правонаступник – Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" (місцезнаходження: Україна, 01601, м.Київ, вул.Руставелі Шота, буд. 9А, код ЄДРПОУ: 44768034).
Під час проведення 17.07.2020 огляду лісового масиву у виділі 5 та виділі 8 кварталу 16 Волочиського лісництва ДП "Проскурівське лісове господарство", яке розташоване за межами с.Видава Хмельницького (колишнього Волочиського) району Хмельницької області, виявлено факт незаконної порубки 22 (двадцяти двох) дерев, а саме: у виділі 5 кварталу 16 виявлено пні від сироростучих дерев породи "Дуб" з наступними діаметрами: 95 см, 58 см, 79 см, 90 см, 85 см, 83 см, 84 см, 80 см, 65 см, 65 см, 73 см, 77 см, 80 см, 83 см, 63 см, 77 см, 77 см; у виділі 8 кварталу 16 виявлено пні від сухостійних дерев породи "Дуб" з наступними діаметрами: 65 см, 65 см, 61 см, 42 см, та від сироростучого дерева породи граб – 50 см, що підтверджується Актом огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 17.07.2020, складеного за результатами огляду виділу 5 кварталу 16 Волочиського лісництва ДП "Проскурівське лісове господарство" та Актом огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 17.07.2020, складеного за результатами огляду виділу 8 кварталу 16 Волочиського лісництва ДП "Проскурівське лісове господарство".
Згідно із ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 17.10.2024, в ході досудового розслідування проведені всі можливі та необхідні слідчі (розшукові) дії, направлені на встановлення усіх обставин правопорушення, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, однак особа, яка вчинила дане правопорушення не встановлена та з моменту вчинення кримінального правопорушення минуло більше ніж 3 роки, і, таким чином, закінчився строк притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину.
У ухвалі зазначено, що клопотання про закриття провадження у справі прокурор мотивує також тим, що посадові особи Волочиського лісництва Державного підприємства "Проскурівське лісове господарство" неналежно виконали свої обов`язки щодо зберігання та охорони майна, що спричинило тяжкі наслідки.
Згідно висновку експерта Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Мазурчак О.О. від 19.02.2021 № 6703/20-21 за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи у кримінальному провадженні №12020240000000426 від 01.09.2020 розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконної порубки 22 (двадцяти двох) дерев на території виділів 5 і 8 кварталу 16 Волочиського лісництва, становить 463 847,34 (чотириста шістдесят три тисячі вісімсот сорок сім гривень 34 копійки) гривень.
З метою досудового врегулювання спору на адресу Відповідача направлялась претензія від 10.03.2025 №629/07, а також висновок експерта Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Мазурчак О.О. від 19.02.2021 № 6703/20-21, у якому зазначено розрахунки розміру шкоди та пропонувалось у добровільному порядку відшкодувати шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу. Вказана претензія Відповідачем залишена без реагування. 
Як вбачається із протоколу допиту свідка ОСОБА_1 від 30.08.2024 (кримінальне провадження №12020240000000426 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.197 КК України), з 12 листопада 2018 він перебував на посаді лісника в ДП "Проскурівське ЛГ". В його обов?язки входила охорона ввіреної лісової ділянки та іншого майна, що знаходиться на ділянці. ОСОБА_1 повідомив, що при наявності у нього проблем зі здоров`ям, матеріально-технічне забезпечення, яке йому надало ДП "Проскурівське ЛГ" не було достатнім для виконання обов?язків, а саме: не надано транспорт, бензин, так як протяжність ділянки була близько 15 км. Про неналежне забезпечення, що унеможливлювало здійснювати охорону лісу він повідомляв своє безпосереднє керівництво, проте його повідомлення постійно ігнорувались. 16 липня 2020, під час здійснення рейдів лісових масивів Волочиського лісництва від незаконних порубок, було виявлено факт незаконної порубки дерев у кварталі 16. В подальшому, відповідно до наказу директора №40 від 17.07.2020 на підприємстві була створена комісія для проведення раптової ревізії лісових обходів Волочиського лісництва на предмет виявлення фактів лісопорушень та проведення службового розслідування.
Лісовий обхід, де було виявлено незаконну порубку, був закріплений за ним.
На вирубаний ліс він нікому із безпосередніх керівників не скаржився, так як йому не було відомо, що там сталася незаконна порубка. Повідомив, що у кварталі 16 виділ 5 згідно лісорубного квитка №16 від 04.10.2017 здійснювалась порубка дерев, а дерева, які були зрізані незаконно знаходились одразу біля дерев які були зрізані згідно лісорубного квитка №16 від 04.10.2017. Оскільки він має досвід у сфері лісового господарства з 2008 року, вважає, що дані дерева були зрізані майже одночасно.

Аналізуючи докази, оцінюючи їх в сукупності, судом приймається до уваги таке. 
У відповідності до ратифікованої Законом України від 17.07.2007 року Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (п.1 ст.6) кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
За змістом ч.1 ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" (код за ЄДРПОУ: 44768034) є правонаступником прав та обов`язків усіх державних лісогосподарських підприємств на території України, в тому числі ДП "Старокостянтинівське лісове господарство", що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 26.12.2025, та є постійним лісокористувачем лісового масиву Волочиського лісництва, яке розташоване за межами с.Видава Хмельницького (колишнього Волочиського) району Хмельницької області.
Статтею 6 Конституції України передбачено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави (ст.16 Конституції України).
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У силу ст.ст. 66, 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.
Засади використання природних ресурсів визначаються виключно законами України (п.5 ст.92 Конституції України).
Лісові відносини в Україні регулюються Конституцією України, Законом України "Про охорону навколишнього природнього середовища", цим Кодексом, іншими законодавчими актами України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (ст.3 ЛК України).
Відповідно до положень статті 1 Лісового кодексу України (далі по тексту – ЛК України) ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.
Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.
Частиною першою статті 16 ЛК України передбачено, що право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами.
Відповідно до частини другої статті 19 ЛК України, постійні лісокористувачі зобов`язані, зокрема: забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку.
Згідно із положеннями статті 63 ЛК України ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.
Пунктом 5 статті 64 ЛК України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані, зокрема, здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.
Частиною першою статті 86 ЛК України визначено, що організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб.
За змістом статті 105 ЛК України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у, зокрема, порушенні строків лісовідновлення та інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.
Статтею 107 ЛК України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Охорона навколишнього природного середовища, раціональне використання природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки життєдіяльності людини - невід`ємна умова сталого економічного та соціального розвитку України.
Статтею 4 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" (далі по тексту – Закон № 1264-ХІІ) встановлено, що природні ресурси України є власністю Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України, цим та іншими законами України.
Частиною першою статті 5 Закону № 1264-ХІІ визначено, що ліс, як природній ресурс підлягає державній охороні і регулюванню використання на території України.
Одним із основних принципів охорони навколишнього природного середовища, зазначеному в статті 3 Закону № 1264-ХІІ, зокрема є компенсація шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають, в тому числі, відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища (ст.41 Закону № 1264-ХІІ).
Згідно із положеннями частини другої статті 68 Закону № 1264-ХІІ відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні, зокрема, у самовільному спеціальному використанні природних ресурсів; невжитті заходів щодо попередження та ліквідації екологічних наслідків аварій та іншого шкідливого впливу на навколишнє природне середовище.
Приписами частин п`ятої-шостої статті 68 Закону № 1264-XII передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.
Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі (ч.1. ст.69 Закону № 1264-XII).
Відповідно до частини першої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166 ЦК України).
Частиною першою статті 1172 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Відповідно до висновків Верховного Суду, відмічених у постанові від 24.02.2021 в справі номер 906/366/20, Верховний Суд погодився (вважає правомірними) з судами першої і другої інстанції, що організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів. Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому, не важливо, хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення постійним лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній постійному лісокористувачу ділянці лісу (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.03.2018 у справі № 909/1111/16).
Отже, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами.
У постанові від 13.05.2020 у справі № 9901/93/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з вимог частини другої статті 19, статей 63 і 86 Лісового кодексу України, з урахуванням правової позиції, викладеної в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09 серпня та 19 вересня 2018 року у справах №909/976/17, №925/382/17, лісокористувач є не потерпілою, а навпаки, відповідальною особою за шкоду, завдану внаслідок незаконної порубки лісу, перед державою як власником лісових ресурсів. Адже в цьому випадку вина лісокористувача полягає у протиправній бездіяльності щодо невжиття належних заходів захисту й охорони лісових насаджень. Таким чином, право на відшкодування шкоди, завданої самовільним вирубуванням лісу, має держава, цивільно-правову відповідальність перед якою несуть безпосередні винуватці порубки нарівні з лісокористувачами.
Статтею 34 Закону №1264-XII визначено, що завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами.
Згідно із частиною третьою статті 16 Закону №1264-XII державними органами управління в галузі охорони навколишнього природного середовища і використання природних ресурсів є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища та інші державні органи.
Відповідно до ч.1 ст.35 Закону № 1264-XII державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Державному контролю у сфері охорони навколишнього природного середовища підлягають, зокрема, використання і охорона лісів та іншої рослинності (ч. 2 ст.35 Закону №1264-XII).
Згідно із положеннями статті 292 ЛК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері лісових відносин, в тому числі: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог природоохоронного законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів; застосовує у випадках, передбачених законом, економічні санкції до підприємств, установ та організацій, їх посадових і службових осіб, громадян за порушення вимог законодавства, подає позови до суду про відшкодування збитків і втрат, завданих унаслідок такого порушення.
Пунктом 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 № 275, визначено, що Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра економіки, довкілля та сільського господарства і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 7 Положення).
Територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів у межах території Хмельницької області є Державна екологічна інспекція у Хмельницькій області (Положення про Державну екологічну інспекцію у Хмельницькій області (нова редакція, ідентифікаційний код 38045514), затверджене наказом Держекоінспекції від 04.12.2025р. № 187).
Відповідно до статті 222 Закону №1264-XII та пп.5 п.2 розділу ІІ Положення про Державну екологічну інспекцію у Хмельницькій області, Інспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів, зокрема щодо незаконних рубок.
Згідно із пунктом 9 та пунктом 10 розділу II Положення про Державну екологічну інспекцію у Хмельницькій області, Інспекція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема пред`являє претензії про відшкодування шкоди, збитків і втрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції, та розраховує їх розмір, звертається до суду з відповідними позовами, а також вживає в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступає позивачем та відповідачем у судах.
Як вбачається із матеріалів справи, під час проведення 17.07.2020 огляду лісового масиву у виділі 5 та виділі 8 кварталу 16 Волочиського лісництва ДП "Проскурівське лісове господарство", яке розташоване за межами с.Видава Хмельницького (колишнього Волочиського) району Хмельницької області, виявлено факт незаконної порубки 22 (двадцяти двох) дерев, а саме: у виділі 5 кварталу 16 виявлено пні від сироростучих дерев породи "Дуб" з наступними діаметрами: 95 см, 58 см, 79 см, 90 см, 85 см, 83 см, 84 см, 80 см, 65 см, 65 см, 73 см, 77 см, 80 см, 83 см, 63 см, 77 см, 77 см; у виділі 8 кварталу 16 виявлено пні від сухостійних дерев породи "Дуб" з наступними діаметрами: 65 см, 65 см, 61 см, 42 см, та від сироростучого дерева породи граб – 50 см, що підтверджується Актом огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 17.07.2020, складеного за результатами огляду виділу 5 кварталу 16 Волочиського лісництва ДП "Проскурівське лісове господарство" та Актом огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 17.07.2020, складеного за результатами огляду виділу 8 кварталу 16 Волочиського лісництва ДП "Проскурівське лісове господарство".
Згідно висновку експерта Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Мазурчак О.О. від 19.02.2021 №6703/20-21 за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи у кримінальному провадженні №12020240000000426 від 01.09.2020 розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконної порубки 22 (двадцяти двох) дерев на території виділів 5 і 8 кварталу 16 Волочиського лісництва, становить 463 847,34 (чотириста шістдесят три тисячі вісімсот сорок сім гривень 34 копійки) гривень.
Із протоколу допиту свідка ОСОБА_1 від 30.08.2024 (кримінальне провадження №12020240000000426 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.197 КК України) вбачається неналежне забезпечення відповідачем діяльності лісника ДП "Проскурівське ЛГ", що унеможливлювало належне здійснення ним охорони лісу. Крім того, останній у протоколі допиту свідка від 30.08.2024 висловив припущення, що дерева у кварталі 16 виділ 5 були зрізані майже одночасно з деревами, зрізаними згідно лісорубного квитка №16 від 04.10.2017.
Як вбачається із ухвали Волочиського районного суду Хмельницької області від 17.10.2024 клопотання про закриття провадження у справі прокурором мотивовано також тим, що посадові особи Волочиського лісництва Державного підприємства "Проскурівське лісове господарство" неналежно виконали свої обов`язки щодо зберігання та охорони майна, що спричинило тяжкі наслідки.
Отже, внаслідок незаконної порубки 22 (двадцяти двох) дерев на території виділів 5 і 8 кварталу 16 Волочиського лісництва заподіяно майнову шкоду навколишньому природному середовищу та природним ресурсам держави, і саме органом уповноваженим здійснювати захист інтересів держави у вказаній сфері є Державна екологічна інспекція у Хмельницькій області. 
Суд вважає, що позов Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області, м.Хмельницький до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", м.Київ про стягнення 463 847,34грн підлягає задоволенню.
Доводи відповідача судом не приймаються, оскільки спростовуються матеріалами справи. Обставини здійснення незаконної рубки дерев підтверджуються матеріалами справи. У листі від 11.04.2025 № 3855/38-9-1-2025 відповідач підтверджує виявлений факт незаконної порубки 22 (двадцяти двох) дерев у виділі 5 та виділі 8 кварталу 16 Волочиського лісництва, яке розташоване за межами с.Видава, Хмельницького району, Хмельницької області, саме в 2020 році.
В діях (бездіяльності) відповідача наявні всі елементи складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою, що є необхідною умовою для застосування такої міри відповідальності як відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу. В свою чергу, відповідачем не доведено відсутність в його діях (бездіяльності) вини у порушенні природоохоронного законодавства. Розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконної порубки 22 (двадцяти двох) дерев у виділі 5 та виділі 8 кварталу 16 Волочиського лісництва, судовим експертом визначено відповідно до норм законодавства.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).
Згідно з ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. ч. 1, 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).
З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню. 

Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача. 
Керуючись ст. ст. 2, 4, 73, 74, 86, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити. 

Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (01601, місто Київ, вул. Руставелі Шота, буд. 9А; код ЄДРПОУ 44768034) на користь держави (отримувач коштів ГУК у Хмел.обл/Війтовецьк.стг/24062100, номер рахунку (IBAN) UА348999980333129331000022659, код класифікації доходів бюджету 24062100, код отримувача (ЄДРПОУ) 37971775, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), наявність відомчої ознаки -"00" Без деталізації за відомчою ознакою, призначення платежу - "Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності") 463 847,34грн (чотириста шістдесят три тисячі вісімсот сорок сім гривень 34 коп.) шкоди заподіяної навколишньому природному середовищу. 

Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (01601, місто Київ, вул. Руставелі Шота, буд. 9А; код ЄДРПОУ 44768034) на користь Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області (29001, Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Івана Франка, 2/2; код ЄДРПОУ 38045514) 5 566,17грн (п`ять тисяч п`ятсот шістдесят шість гривень 17 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Порядок подання апеляційної скарги визначений ст.257 та пп.17.5 п.17 Розділу ХІ „Перехідні положення” ГПК України.
Повне рішення складено 11.05.2026.

Суддя С.І. Крамар