Дата документу 27.04.2026	Справа № 554/3685/25	
 	Провадження № 2/554/633/2026	

РІШЕННЯ
Іменем України
27 квітня 2026 року м. Полтава
Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:
головуючого судді Михайлової І.М.,
за участі секретарів судового засідання Васюти А.Є., Станкевич Н.О.,
представника позивача Титаренко В.Г.,
відповідача ОСОБА_1 ,
представника відповідача – адвоката Цикаришвілі Б.Т.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради,про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії, -
ВСТАНОВИВ:
У березні 2025 року Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , з огляду на зміну підстав позову, про стягнення заборгованості за комунальні послуги з постачання теплової енергії з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 8062,79 грн та судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 3028 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги посилалося на те, що відповідачу надавалися послуги з централізованого теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , однак свої зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання останній виконував неналежним чином, у зв`язку з цим за ним утворилася заборгованість.
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 20.03.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
15.04.2025 року до суду надійшла заява відповідача, у якій ОСОБА_1 заперечував проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та просив розглядати справу в порядку загального позовного провадження. Також, надійшов відзив відповідача на позовну заяву, у якому ОСОБА_1 заперечував проти позову з тих підстав, що позивачем не вказано які саме послуги ПОКВТГ «Полтаватеплоенерго» надає відповідачу та не додано документів, що підтверджують надання таких послуг відповідачу, їх обсягу та розрахунків. Квартира відповідача відключена від централізованого опалення з моменту звернення споживача, тобто з 11.12.2015 року, що підтверджується актом перевірки системи теплопостачання від 23.02.2015 року та листом ПОКВТГ «Полтаватеплоенерго» від 04.10.2019 року № Т-1588, тому відсутні підстави для оплати відповідачем абонентського обслуговування за послуги з постачання теплової енергії. Позивач звертався із заявою про видачу судового наказу, в якій просив стягнути з нього з листопада 2018 року по серпень 2024 року в сумі 6012,28 грн, а у позові – за період з 01.12.2021 по 01.02.2025 року в розмірі 7133,18 грн. У розрахунку заборгованості не вбачається з яких показників розраховано таку заборгованість. Відповідачем укладався із позивачем договір № 1961 від 23.02.2015 року про оплату за опалення місць загального користування. У будинку, в якому мешкає відповідач демонтували батареї в під`їзді у 2018 році. У вересні 2019 року звернувся до позивача із заявою про припинення нарахувань за опалення місць загального користування у зв`язку із демонтажем батарей в під`їзді, листом ПОКВТГ «Полтаватеплоенерго» від 04.10.2019 року № Т-1588 його поінформовано, що підприємство призупинить дію договору на опалення МЗК з початку опалювального періоду 2019/2020. Не погоджуючись із розрахунком та періодом заборгованості, посилаючись на необхідність застосування до спірних правовідносин загального строку позовної давності, просив відмовити у задоволенні позову. 
21.04.2025 року надійшло клопотання відповідача, у якому ОСОБА_1 вважав неналежними документи про сплату судового збору за подачу позову ПОКВТГ «Полтаватеплоенерго» про стягнення з нього заборгованості. Зазначав, що до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не додано рішення уповноваженої особи про призначення на посаду в.о. генерального директора ПОКВТГ «Полтаватеплоенерго» Мізіка О.В., не додано статут юридичної особи, у якому визначено повноваження виконуючого обов`язки генерального директора. До позову додано копію довіреності на представництво інтересів начальнику юридичної служби Сотник І.Л., проте відсутній наказ про її призначення та не додано посадової інструкції, що містить посадові обов`язки начальника юридичної служби. Вважав, що у Сотник І.Л. відсутні повноваження підписувати позовну заяву та подавати її до суду, оскільки поняття самопредставництво не співвідноситься із поняттям представництво за довіреністю, що у сукупності з ненаданням доказів на підтвердження свого посадового становища та наявності необхідного обсягу повноважень є підставою для повернення процесуального документа – позовної заяви. Стверджував, що ним укладено із позивачем договір від 23.02.2015 року № 1961 про опалення місць загального користування, у якому зазначено,що квартира, належна відповідачу, відключена від централізованого опалення з моменту звернення споживача, тобто з 11.12.2015 року. А тому публічний договір, копія якого додана до позову, не міг бути укладеним із відповідачем. Просив витребувати у позивача оригінал статуту та належним чином завірені копії статуту, належним чином завірене рішення уповноваженої особи про призначення ОСОБА_2 на посаду в.о. генерального директора ПОКВТГ «Полтаватеплоенерго», оригінал акту перевірки системи теплопостачання від 23.02.2025 року та договору від 23.02.2015 року № 1961 про відключення квартири від теплопостачання. 
21.04.2025 року до суду від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів.
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 21.04.2025 року здійснено перехід від розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін до розгляду за правилами загального позовного провадження у вказаній цивільній справі та призначено у справі підготовче судове засідання. Задоволено клопотання Титаренка С.В. про витребування доказів в ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та КП «ЖЕО №2».
24.04.2025 року до суду надійшла відповідь на відзив ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», у якій юрисконсульт юридичної служби ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» Лебедєва Х. підтримала вимоги позовної заяви, просила задовольнити позов. Представник позивача зазначила, що ПОКВТГ «Полтаватеплоенерго» засноване на майні спільної комунальної власності територіальних громад, сіл, селищ і міст Полтавської області, засновником підприємства є Полтавська обласна рада. Основні напрямки діяльності підприємства визначені його статутом, зокрема це забезпечення тепловою енергією на опалення та підігрів води житлового фонду, проведення ремонтних робіт обладнання теплового господарства. ПОКВТГ «Полтаватеплоенерго» є підприємством комунальної форми власності та здійснює ліцензовану господарську діяльність. Формування, встановлення та застосування тарифів на комунальні послуги здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства. До дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Оскільки надання послуг постачання теплової енергії позивачем не припинено та здійснюється безперервно в опалювальний період, свідчить про те, що відповідач приєднався до умов індивідуального договору приєднання, який є чинним на час вирішення спору в суді. Отже, між ПОКВТГ «Полтаватеплоенерго» та відповідачем ОСОБА_1 з 01.12.2021 року є укладеним та чинним індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання. Відповідно до вимог чинного законодавства споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуги або у разі відключення його квартири від мереж централізованого теплопостачання, тому просила стягнути з відповідача заборгованість за послуги теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.12.2021 року по 01.02.2025 року в розмірі 7133,18 грн, індексу інфляції в сумі 747,86 грн, 3 % річних в сумі 181,75 грн та судовий збір в розмірі 3028 грн.
Одночасно представник позивача – юристконсульт Лебедєва Х. направила до суду клопотання про визнання поважними причин пропуску строку позовної давності для пред`явлення позову ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 . 
29.04.2025 року представник позивача Титаренко В.Г. на виконання ухвали суду надіслала до суду відповідне клопотання та затребувані судом докази.
29.04.2025 року від представника позивача – адвоката Титаренко В. на виконання ухвали суду про витребування доказів надійшло клопотання по суті справи, у якому посилалася на акти про перевірку системи теплопостачання від 23.01.2021 року, 06.04.2021 року, 23.10.2022 року, 31.03.2023 року, 06.11.2023 року, 28.03.2023 року, 02.11.2024 року, згідно із якими позивачем проводилася перевірка систем опалення житлових будинків на початку та вкінці опалювального сезону з 2021 по 2024 роки, зокрема й житлового будинку по АДРЕСА_2 , до якого щороку подавався теплоносій на початку опалювального сезону та припинялося постачання теплової енергії вкінці сезону. Тобто, відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання теплової енергії, позивачем прийнято на абонентський облік вузла комерційного обліку теплової енергії житловий будинок по АДРЕСА_2 . Щомісяця протягом опалювального сезону обсяги теплової енергії, спожитої для опалення будинку визначалися згідно показань зазначеного вузла обліку, автоматично за допомогою модему дистанційної передачі даних. Надано розрахунок заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 . Взаємовідносини із відповідачем було врегульовано на підставі договору № 1961 від 23.02.2015 року щодо опалення місць загального користування, зазначений договір припинено 01.12.2021 року із набранням чинності постанов КМУ від 08.09.2021 року № 1022 та № 1023, якими затверджено типові публічні договори приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, вказані індивідуальні публічні договори вважаються укладеними в силу Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Оскільки відповідач є власником квартири, зобов`язаний утримувати майно, у тому числі сплачувати житлово-комунальні послуги. Рахунки на оплату послуг відповідачу надсилалися щомісяця. Предметом позовних вимог є стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та вартість індексу інфляції та 3% річних, позивач не звертався щодо стягнення пені з відповідача.
Щодо повноважності представника ПОКВТГ «Полтаватеплоенерго» зазначено, що статут ПОКВТГ «Полтаватеплоенерго» затверджено наказом начальника Управління майном обласної ради від 12.03.2024 року № 48, засновником є Полтавська міська рада. Генеральний директор ПОКВТГ «Полтаватеплоенерго» призначається рішенням сесії Полтавської обласної ради, шляхом укладання з ним контракту. У зв`язку із введенням режиму воєнного стану в державі на посади керівників підприємств суб`єктів господарювання, комунальних підприємств, установ, організацій заповнюються суб`єктом призначення без конкурсного відбору. Згідно із п.3.2.10 Положення про порядок призначення на посаду та звільнення з посади керівників підприємств, які належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ і міст області, затверджене рішенням Полтавської обласної ради № 132 від 14.06.2016 року голова обласної ради тимчасово покладає виконання обов`язків або призначає виконуючого обов`язки керівника підприємства. Згідно із розпорядженням Полтавської обласної ради № 176 від 28.06.2024 року про виконувача обов`язків ПОКВТГ «Полтаватеплоенерго» в.о. генерального директора ПОКВТГ «Полтаватеплоенерго» призначено Мізіка О. з 02.07.2024 року.
У судовому засіданні 29.05.2025 року відповідачем ОСОБА_1 подано до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. В клопотанні відповідач зазначив, що платіжні інструкції про сплату позивачем судового збору за позов невідомого походження, складаються із платіжної інструкції від 18.02.2025 року на суму 302,8 грн за видачу наказу та від 16.01.2025 року на суму 2725,2 грн невідомого походження, що не можна вважати належною сплатою судового збору. Виписка з єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань від 02.07.2024 року про те, що керівником ПОКВТГ «Полтаватеплоенерго» є в.о. генерального директора Мізік О.В. нечинна, оскільки її чинність 10 днів та на момент пред`явлення позову у березні 2025 року втратила юридичну силу. Крім того, позивачем не додано копію наказу про те, що Мізік О.В. приступив до виконання обов`язків генерального директора. Статут позивача не зареєстрований в компетентних реєстраційних органах, тому вважає, що під час пред`явлення позову у Мізіка ОВ були відсутні повноваження на в.о. генерального директора ПОКВТГ «Полтаватеплоенерго». Не підтверджено його призначення на посаду та особа, яка тимчасово виконує обов`язки повинна підтвердити обсяг повноважень та що до його повноважень входить представництво в судах. Відповідно копія довіреності начальнику юридичної служби ПОКВТГ «Полтаватеплоенерго» Сотник І.Л. видана та завірена неповноважною особою. Відтак Сотник І.Л. не мала повноважень на пред`явлення позову від імені ПОКВТГ «Полтаватеплоенерго». З аналогічних підстав вважав неповноважними представників Лебедєву Х. та Титаренко В. З викладених підстав, просив позов залишити без розгляду, як поданий неповноважною особою.
У клопотанні також відповідач послався на необхідність повторного витребування документів, які стали підставою для даних, використаних у цих розрахунках (технічний паспорт, проект будинку, витяги з реєстру прав власності, результати енергоаудиту), вважаючи, що ці документи знаходяться у володінні позивача та мають значення для правильного вирішення спору.
У судовому засіданні 29.05.2025 року протокольною ухвалою суду оголошено перерву до 09.07.2025 року 10 год. для надання часу представнику позивача для ознайомлення із клопотанням відповідача та надання заперечень та документів на підтвердження повноважності представника позивача та керівника ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» у цивільній справі.
01.07.2025 року до суду через систему ЄСІТС Електронний суд надійшла заява представника позивача – Титаренко В.Г. про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням у щорічній відпустці.
03.07.2025 року відповідач надіслав до суду клопотання про відсутність повноважень представляти інтереси позивача у суді у Лебедєвої Х. та Титаренко В., за своїм змістом аналогічне тим, що були подані ним 21.04.2025 року та 29.05.2025 року.
03.07.2025 року КП «ЖЕО №2» на виконання ухвали від 21.04.2025 року повідомило суд, що витребувані ухвалою суду від 21.04.2025 року документи у підприємства відсутні, тому надати їх відсутня можливість.
Судове засідання у вказаній справі, призначене на 09.07.2025 року, знято з розгляду у зв`язку із перебуванням судді у відпустці, розгляд справи призначено на 01.08.2025 року на 10 год. 30 хв.
31.07.2025 року через систему ЄСІТС Електронний суд представником позивача Титаренко В.Г. подано заяву про зміну періоду позовних вимог, у якому просила стягнути з відповідача заборгованість за комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.10.2018 року по 01.02.2025 року в розмірі 7133,18 грн, індексу інфляції в сумі 879,89 грн, 3 % річних в сумі 247,66 грн та судовий збір.
Одночасно, 31.07.2025 року представник позивача ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надіслала до суду клопотання, у якому висловила заперечення на доводи відповідача щодо неповноважності представників позивача. Вказала, що Статутом підприємства передбачені повноваження в.о. генерального директора Мізіка О.В. діяти від юридичної особи ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», в тому числі видавати довіреності працівникам підприємства. За таких обставин представники позивача наділені повноваженнями на представництво інтересів підприємства в суді на підставі Статуту та довіреності, що відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07. 2020 року у справі № 9901/39/20 (провадження № 11-137заі20), в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 року у справі №303/4297/20 (провадження № 14-105цс21), а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.01.2024 року у справі № 149/184/21 (провадження № 61-1657св23) щодо самопредставництва юридичної особи.
01.08.2025 року відповідач ОСОБА_1 подав через канцелярію суду клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із необхідністю ознайомитися із запереченнями позивача та заявою про збільшення позовних вимог.
Протокольною ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 01.08.2025 року клопотання відповідача задоволено та судове засідання відкладено на 06.10.2025 року на 10 год.
У судовому засіданні 06.10.2025 року відповідач заявив аналогічне за змістом клопотання про відсутність повноважень представляти інтереси позивача у суді ОСОБА_3 . Звернув увагу, що позивач не надіслав затребуваних судом документів, проте відповідач, як теплохехнік за спеціальністю, мав би можливість скласти контррозрахунок заборгованості по теплопостачанню, які саме послуги надає позивач не зрозуміло, заборгованість є штучно створеною позивачем. Оскільки квартира ОСОБА_1 є відключеною від послуг централізованого опалення, позивач не надавав послуг відповідачу, у під`їзді батареї також відсутні, докази надіслання рахунків щомісяця відповідачу відсутні, позивач здійснює свою комерційну господарську діяльність за межами правового поля. Просив повторно витребувати документи, що підтверджують встановлення вузла теплового обліку будинку та періодичність їх повірки, а також розрахунок заборгованості за договором № 1961 від 23.02.2015 року на опалення місць загального користування, а саме: нормативні документи щодо складових тарифу на послуги позивача, документи щодо абонентної плати, технічний паспорт котельні з актами іспитів за спірний період, документи про наявні загальну кількість абонентів куди здійснюється подача з теплоносія, документи, що підтверджують встановлення вузла теплового обліку будинку та акти виконаних робіт по встановленню вузла теплового обліку; технічний паспорт на теплообчислювач, сертифікат відповідності на теплообчислювач, документи про участь у закупівлі теплообчислювача; технічний паспорт на модем дистанційної радіопередачі даних спожитої теплової енергії, сертифікат відповідності на модем дистанційної радіопередачі даних спожитої теплової енергії, документи про участь у закупівлі модема, ліцензію на користування модемом, технічний паспорт на приймач інформації з модема дистанційної радіопередачі даних спожитої теплової енергії, технічний паспорт на водомір та акти повірок водоміру; технічний паспорт на комплект термоперетворювачів опору та акти їх повірок, документи щодо участі у закупівлі ліцензованого в Україні програмного забезпечення на платформі BAF. Просив викликати свідка ОСОБА_4 – майстра дільниці № 3 КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради для з`ясування питань щодо його участі здійснення/нездійснення подачі теплоносія за адресами, вказаними в актах.
У судовому засіданні 06.10.2025 року оголошено перерву до 01.12.2025 року 10 год. 40 хв. для ознайомлення із матеріалами клопотання представника позивача та надання заперечень.
06.11.2025 року відповідач звернувся із заявою про ознайомлення із матеріалами справи.
28.11.2025 року представник ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» Титаренко В.Г. направила до суду заперечення на клопотання відповідача від 06.10.2025 року, у якому зазначила що в матеріалах справи наявні достатні та допустимі докази наявності заборгованості відповідача: копія акта про перевірку системи теплопостачання від 23.10.2021, копія акта про перевірку системи теплопостачання від 06.04.2022, актом про перевірку системи теплопостачання від 23.10.2022, копія акта про перевірку системи теплопостачання від 31.03.2023, копія акта про перевірку системи теплопостачання від 06.11.2023, копія акта про перевірку системи теплопостачання від 28.03.2024, копія акта про перевірку системи теплопостачання від 02.11.2024, копія акта прийняття на абонентський облік вузла комерційного обліку теплової енергії №1000Ж та їх повірки за адресою: АДРЕСА_2 , архівні дані згідно вузла комерційного обліку теплової енергії за період з 01.12.2021 по 31.03.2025 за адресою: АДРЕСА_2 детальний розрахунок заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 , копія договору на МЗК №1961 від 23.02.2015, індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, копія акта акт про перевірку системи теплопостачання від 23.02.2015, копія статуту ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», що затверджений наказом начальника Управління майном обласної ради №48 від 12.03.2024, копія розпорядження Полтавської обласної ради №176 від 28.06.2024, інформацією про розмір опалювальних площ будинку АДРЕСА_2 , розрахунком заборгованості за перід з 01.10.2018 по 01.05.2019, поясненням щодо розподілу послуг за адресою: АДРЕСА_1 .
Однак клопотання відповідача про витребування доказів містить перелік документів, що не належать до предмета доказування у справі. Процесуальна поведінка відповідача є неналежною через пред`явлення аналогічних за змістом клопотань, які не спрямовані на спростування доводів позову.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 01.12.2025 року клопотання представника відповідача - адвоката Цикаришвілі Б.Т. задоволено. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради. Підготовче судове засідання у справі відкладено на 26.01.2026 року до 10 год.
02.12.2025 року відповідачем через канцелярію суду подано пояснення, у яких висловив незгоду із нарахуванням позивачем заборгованості за надання послуг з теплопостачання з 10.10.2018 року по 01.02.2025 року, із розміром нарахованої заборгованості. Вважає, що розбіжності у сумах нарахувань можна пояснити використанням позивачем не ліцензованої системи BASF, що використовується для розрахунків теплопостачання. Відтак, зазначив, що витребування ним відповідних документів про закупівлю ліцензованого програмного забезпечення BASF через сайт Прозорро є належним доказом.
06.01.2026 року до суду через систему ЄСІТС Електронний суд надійшли пояснення третьої особи КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради, у яких третя особа просила поновити процесуальний строк для подачі письмових пояснень та зазначила, що до тарифу КП «ЖЕО № 2» не входить послуга постачання теплової енергії до будинку, в якому проживає відповідач. КП «ЖЕО № 2» надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а не послуги з управління багатоквартирним будинком. Підприємство не є ні управителем, ні балансоутримувачем вказаного будинку. Рішення у справі не впливає на права та обов`язки КП «ЖЕО № 2». Просило ухвалити законне та обґрунтоване рішення у справі. 
26.01.2026 року відповідач ОСОБА_1 надіслав до суду клопотання, у якому просив проводити розгляд справи за участю представника КП «ЖЕО № 2»ПМР та викликати в якості свідка ОСОБА_4 - майстра дільниці № 3 КП «ЖЕО № 2» ПМР для з`ясування питань щодо його участі здійснення/нездійснення подачі теплоносія за відповідними адресами.
26.01.2026 року до суду надійшло також клопотання відповідача ОСОБА_1 , у якому останній вважав, що даний позов поданий до суду особою, яка не має права його підпису із підстав, аналогічних тим, що були наведені відповідачем у раніше поданих клопотаннях, а також просив витребувати в ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» документи, що підтверджують встановлення вузла теплового обліку в будинку та періодичність їх повірки, детальний розрахунок заборгованості по договору від 23.02.2015 року № 1961 на опалення місць загального користування із зазначенням формули, яка використовувалась для розрахунку та документи, що стали підставою даних, використаних у цих розрахунках (технічний паспорт, проект будинку, витяги з реєстру прав власності, результати енергоаудиту); оригінал акту перевірки демонтованої та за ізольованої системи теплопостачання МКЗ від 03.10.2019 року; нормативні документи, що відображають складові тарифу за яким нараховано заборгованість; документи походження абонентної плати; технічний паспорт котельні з актами іспитів за період з 01.12.2021 року по 19.03.2025 року та проектами розводки трубопроводів від котельні до споживачів, зазначених в актах здійснення подачі теплоносія та документи про наявну кількість квадратних метрів абонентів, куди здійснюється з котельні подача теплоносія; документи, що підтверджують встановлення вузла теплового обліку в будинку по АДРЕСА_2 , акти виконаних робіт по встановленню вузла теплового обліку; технічний паспорт на теплообчислювач, сертифікат відповідності на тепло обчислювач, документи про участь в закупівлі робіт по встановленню тепло обчислювача, сертифікат на модем дистанційної радіопередачі даних спожитої теплової енергії, документи про участь в закупівлі та встановленні модема; ліцензію на користування радіочастотним ресурсом для можливості користуватися модемом дистанційної радіопередачі даних спожитої теплової енергії, акт про встановлення модему, акти повірок модему, технічний паспорт на приймач інформації з модема, сертифікат відповідності на приймач з модема, технічний паспорт на водомір, акти повірок водоміру, технічний паспорт на комплект термоперетворювачів опору та акти їх повірок, документи про участь позивача у процедурах публічних закупівель ліцензованого програмного забезпечення платформі BAF.
26.01.2026 року відповідач ОСОБА_1 надіслав до суду клопотання, у якому просив суд постановити окрему ухвалу щодо реагування на порушення з боку позивача, направивши її до компетентних органів та правоохоронних органів з метою припинення порушень з боку ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та усунення недоліків таких порушень. Відповідач уважав, що позивачем не надано жодного належного документу, який би підтверджував надання ПОКВПТГ «Полтаватеплоенрго» послуг, їх обсягів та відповідного розрахунку, доданий Індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії від 01.12.2021 року суперечить чинному законодавству та порушує права відповідача. Також відповідач послався на те, що в актах допуску до експлуатації комерційного вузла обліку теплової енергії № 1000 Ж від 28.07.2021 року та прийняття на абонентський облік вузла комерційного обліку теплової енергії № 100Ж від 28.07.2021 року відсутня згадка про модем (радіопередавач), для використання якого необхідна ліцензія на користування радіочастотним ресурсом, сертифікат відповідності, тощо, яких позивач не має. Відтак, на думку відповідача, використання ПОКВПТ «Полтаватеплоенерго» радіочастот без дозволу є незаконним.
Представник позивача ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» Титаренко В.Г. заперечувала проти задоволення заявлених відповідачем клопотань, просила відмовити у їх задоволенні. Зазначила, що позовну заяву подано уповноваженою особою, а представники позивача наділені належними повноваженнями на представництво інтересів підприємства в суді на підставі Статуту та довіреності, у зв`язку з чим підстави для залишення позову без розгляду відсутні. Стосовно клопотань відповідача про витребування доказів заперечувала з тих підстав, що запитувані ОСОБА_1 документи не стосуються предмету даного позову та такі відомості не вплинуть на вирішення цієї справи, тому прохала відмовити в його задоволенні. Клопотання відповідача про постановлення окремої ухвали представник позивача вважала необґрунтованим, вказавши, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» самостійно визначає облікову політику підприємства, а тому облік споживачів, у тому числі щодо наданих комунальних послуг, здійснюється підприємством самостійно. Також представник позивача зазначила, що доводи відповідача стосовно модему та приладу обліку теплової енергії, встановленого у спірному будинку, є безпідставними, оскільки до позовної заяви додано копії актів прийняття на абонентський облік вузла комерційного обліку теплової енергії, що установлений у будинку АДРЕСА_2 . Крім того, прилад обліку підлягає щорічній перевірці, а наявними актами підтверджується правильність здійснення ним обрахунку кількості спожитої теплової енергії.
Разом із цим представник позивача ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» Титаренко В.Г. заявила клопотання про поновлення позивачу процесуального строку на подання до суду заяви про збільшення періоду позовних вимог. Клопотання умотивувала тим, що після опрацювання представником позивача низки клопотань відповідача, було виявлено, що в розрахунку заборгованості некоректно відображено інформацію за грудень 2021 року через технічний збій у програмі. Зокрема, сума заборгованості обрахована вірно, проте неправильно зазначений період, за який утворилася така сума боргу. В зв`язку з цим, для установлення вірного періоду позовних вимог представником позивача було подано відповідну заяву. Просила поновити пропущений процесуальний строк на подання до суду вказаної заяви та долучити заяву до матеріалів справи.
Відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Цикаришвілі Б.Т. підтримали подані стороною відповідача клопотання у повному обсязі, просили їх задовольнити. При вирішенні заявленого представником позивача клопотання про поновлення позивачу процесуального строку на подання до суду заяви про збільшення періоду позовних вимог представник відповідача покладався на розсуд суду. Разом із цим заяву про збільшення позовних вимог вважав необґрунтованою.
Представник третьої особи КП «ЖЕО № 2» ПМР у підготовче судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, представник Ємець В.М. надіслала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що до тарифу КП «ЖЕО №2» не входить послуга постачання теплової енергії в будинок, основним видом діяльності КП «ЖЕО №2» є обслуговування будинків і територій, а не послуги з управління багатоквартирним будинком, натомість КП «ЖЕО №2» забезпечує технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньо будинкових систем централізованого опалення будинку в межах затвердженого тарифу. Судове рішення про стягнення заборгованості із споживача за послуги постачання теплової енергії ніяким чином не впливає на права та обов`язки КП «ЖЕО №2», як надавача послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відсутність приладів опалення в під`їзді багатоквартирного будинку не підтверджує відсутність системи опалення у місцях загального користування будинку (постанова Верховного Суду від 20.11.2019 року у справі № 357/4664/15-ц). Предметом позову є стягнення заборгованості за постачання теплової енергії, виконавцем цієї послуги є позивач. Майстер ОСОБА_4 , як представник КП «ЖЕО №2», під час складання акту перевірки системи теплопостачання у зв`язку із початком опалювального сезону, підтверджував факт надходження до будинку теплоносія від позивача, володіє лише інформацією щодо послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій будинку, а не постачання теплової енергії. З огляду на викладене, вважав недоцільною участь майстра ОСОБА_4 , як представника КП «ЖЕО №2», в судовому засіданні у справі про стягнення заборгованості за послуги постачання теплової енергії. Просило відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про виклик свідка та обов`язкової участі КП «ЖЕО № 2».
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 24.02.2026 року у задоволенні клопотань відповідача від 21.04.2025 року та 29.05.2025 року про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено, у задоволенні клопотань відповідача від 29.05.2025 року та 26.01.2026 року про витребування доказів відмовлено, у задоволенні клопотання відповідача від 26.01.2026 року про постановлення окремої ухвали суду відмовлено; клопотання відповідача від 26.01.2026 року про залишення позовної заяви без розгляду - залишено без розгляду; у задоволенні клопотання відповідача від 26.01.2026 року про допит свідка - відмовлено. Постановлено прийняти заяву позивача ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про зміну підстав позовних вимог у справі. Постановлено в подальшому розглядати справу з урахуванням заяви про зміну підстав позовних вимог. Закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.04.2026 року о 10 год.
В судовому засіданні представник ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» Титаренко В.Г. підтримала позовну заяву, із урахуванням поданої представником позивача та прийнятої судом заяви про зміну підстав позову, просила позов задовольнити.
Представник відповідача - адвокат Цикаришвілі Б.Т. заперечив проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві, просив у задоволенні позову відмовити.
Відповідач ОСОБА_1 заперечив проти задоволення позову, просив у задоволенні позову відмовити.
Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи представника позивача, представника відповідача та відповідача, дослідивши письмові докази, оцінюючи докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно із договором № 1961 від 23.02.2015 року, укладеним між ПОКВППТГ «ПОлтаватеплоенерго» та ОСОБА_1 , споживач зобов`язаний вносити плату за опалення місць загального користування відповідно до виставлених рахунків. Термін дії договору по 23.02.2017 року.
Відповідачу надавалися послуги з централізованого теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , однак свої зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання останній виконував неналежним чином, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість за період з 01.10.2018 року по 01.02.2025 року, з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих в розмірі 8260,73 грн.
Згідно із розрахунками заборгованості, наданими позивачем, убачається, що за особовим рахунком № НОМЕР_1 , що відкритий на ім`я ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.10.2018 року по 01.02.2025 року виникла заборгованість за послуги з постачання теплової енергії (абонентське обслуговування) в розмірі 7133,18 грн, індекс інфляції в сумі 879,89 грн, 3% річних в сумі 247,66 грн.
Квартира відповідача розташована в багатоквартирному житловому будинку, який централізовано опалюється від котельні ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», що розташована у м. Полтаві. Житловий будинок за вказаною адресою обладнано вузлом комерційного обліку теплової енергії. Визначення обсягу спожитої теплової енергії на опалення приміщень будинку та її розподіл здійснюється за показаннями зазначеного вузла обліку теплової енергії.
Позивачем надавалися послуги з постачання теплової енергії безперебійно, виключно за винятком часу перерв, визначених відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги». 
Відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуги з теплопостачання, яка надається позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно із актом перевірки системи теплопостачання від 23.02.1015 року встановлено, що всі прилади опалення у квартирі демонтовані, відгалуження від стояків відсутнє, термоізоляцію транзактних стояків опломбовано. Централізоване гаряче водопостачання будинку не передбачено (газові колонки), джерело теплопостачання в квартирі відсутнє, відключення квартири від мереж централізованого опалення проведено споживачем самовільно. Дозвільна документація на відключення квартири від мереж централізованого опалення на час перевірки відсутня. Укладено договір на опалення місць загального користування від 23.02.2015 року №1961. Квартиру вважати відключеною від централізованого опалення з моменту звернення споживача, тобто з 11.02.2015 року.
Згідно із актами приймання приладів обліку теплової енергії на комерційний облік №1000Ж від 25.04.2017 року, 13.08.2017 року, 23.10.2019 року, 28.07.2021 року, представником ПОКВПГГ «Полтаватеплоенерго» прийнято на комерційний облік прилад обліку теплової енергії за адресою: АДРЕСА_2 з 01.04.2015 року по 13.08.2017 року, з 25.04.2017 року по 21.04.2021 року, з 28.07.2021 року по 30.04.2025 року із мінімальними витратами теплоносія водоміром та номінальною витратою, вузол обліку введено в експлуатацію та проведено перевірку системи теплопостачання згідно із актами від 23.10.2021 року, 06.04.2022 року, 21.10.2022 року, 31.03.2023 року, 06.11.2023 року, 28.04.2024 року, 02.11.2024 року. 
Вузол обліку теплової енергії за вказані періоди обраховував температуру в подавальному та зворотному напрямках, наявні показники енергії в Гкал та об`єму у м3, що підтверджено архівними даними згідно показників загально будинкового приладу обліку, встановленого за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідачу надсилалися рахунки на оплату послуги з постачання теплової енергії щомісячно по особовому рахунку № НОМЕР_1 , що відкритий на ім`я ОСОБА_1 .
Отже, відповідачу, квартиру якого від`єднано від централізованої системи опалення будинку та в квартирі встановлене автономне опалення, здійснено нарахування за постачання теплової енергії за опалення місць загального користування.
До 01.12.2021 року у житлових будинках споживачам категорії «Населення» позивачем надавалися послуги з централізованого опалення. Протягом опалювальних періодів розподіл обсягів теплової енергії у житловому будинку проводився відповідно до вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та згідно із п.п.12, 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630.
Відповідно до п.28 Правил № 630, при відключенні квартири в багатоквартирному будинку від централізованого опалення, споживач оплачував послуги за опалення місць загального користування будинку.
Порядок визначення плати за опалення МЗК по квартирі АДРЕСА_3 проводився відповідно до Методики розрахунку кількості теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, затвердженою наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 року № 359.
При визначенні розміру плати за послугу опалення МЗК враховувалась кількість теплової енергії, що припадає на квартиру з індивідуальним джерелом опалення, відповідно до п.2.1.4 Методики № 359. 
Розрахунок кількості теплової енергії, спожитої на опалення МЗК, яка припадала на квартиру АДРЕСА_4 , відповідно до п.1.3 Методики №359, проводився із урахуванням фактичної теплової потужності приладів опалення, що знаходяться на сходових клітинах під`їзду. Нарахування за опалення МЗК проводилося щомісячно, протягом опалювального періоду, з урахуванням фактичної середньомісячної температури за даними центру з гідрометеології (за формулою п. 2.6 Методики №359).
Відповідно до розрахунку позивача щодо кількості теплової енергії, спожитої на опалення багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 за опалювальний період, що припадав на квартиру АДРЕСА_4 , витрати на опалення МЗК становили 0,54 Гкал/опал.період.
З 01.10.2021 року набрали чинності постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 року № 1022 та № 1023, якими затверджені типові публічні договори приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, які введені в дію з 01.12.2021 року. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.
Оскільки співвласники багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 самостійно не обрали одну з моделей організації договірних відносин, між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та кожним співвласником будинку були укладені публічні індивідуальні договори приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.
До спірних відносин – надання послуг з постачання теплової енергії, що надаються населенню суб`єктами господарювання, підлягають застосуванню такі правові норми. 
Між сторонами у справі виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії до місць загального використання багатоквартирного будинку, які регулюються законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів від 21.08.2019 року № 830 (далі - Правила), Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку,будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року № 315, якою встановлено порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг.
Згідно із ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Згідно із пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» до затвердження центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг співвласники багатоквартирного будинку або іншої будівлі, де налічуються два або більше споживачів, можуть визначити свій порядок розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг відповідно до положень ст.10 цього Закону, а також прийняти рішення про незастосування положень частини п`ятої статті 10 цього Закону при розрахунках за житлово-комунальні послуги у відповідному будинку, будівлі.
Положеннями ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Відповідно до ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Статтею 525 ЦК України, встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Таким чином, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання місць загального користування, за умови отримання ним відповідних послуг, він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії.
Пунктом 35 Правил визначено, що розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.
Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною.
Відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 року № 315.
Пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що до спільного майна багатоквартирного будинку належать, зокрема, і приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.
Пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що співвласник багатоквартирного будинку - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку.
Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Отже, співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.12.2020 року у справі № 311/3489/18.
Відповідно до пункту 24 Правил, розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу.
Визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку, а у випадках, передбачених ч.2 ст.9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» за розрахунковим або середнім обсягом споживання обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі ведення обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в порядку, визначеному ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».
Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води.
Згідно із пунктом 14 Правил, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньо будинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 р. № 315.
Відповідно до пунктів 36, 37, 38 Правил споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. Споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).
У постановах від 26.09.2018 року (справа №703/58/16-ц) та від 03.10.2019 року (справа №539/2966/15-ц) Верховний Суд зазначив, що оскільки житло відповідача знаходиться у багатоквартирному будинку, вона зобов`язана нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, отже, оплачувати послуги з централізованого опалення місць загального користування згідно з встановленими тарифами.
У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року (справа №703/4963/15-ц) висловлено правову позицію про те, що нарахування оплати за опалення місць загального користування здійснюється відповідно до вимог діючого законодавства та існуючих нормативних документів, відповідачі дану послугу фактично отримують, а тому повинні її оплачувати. Нарахування плати за послугу з централізованого опалення у місцях загального користування проводиться рівномірно на всіх мешканців - користувачів багатоквартирного будинку, незалежно від того, підключений цей мешканець до централізованого опалення чи має індивідуальну систему опалення, що відповідає вимогам Методики розрахунку кількості теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення.
Також, Верховний Суд у справі 311/3489/18 дійшов висновку, що відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від оплати за централізоване опалення місць загального користування будинку.
У постанові Верховного Суду від 26.09.2018 року у справі № 703/58/16-ц, в якій відповідач також посилався на відсутність приладів опалення місць загального користування, Верховний Суд зазначив, що підтримання температури вище 0° C протягом всього року, особливо в зимовий час, в загальних і технічних приміщеннях будинку є важливим чинником для підтримання належного технічного стану багатоквартирного будинку, в якому знаходиться квартира відповідача, та інженерних споруд, системи водопроводу та каналізації всього будинку, з метою уникнення їх промерзання та руйнування самого будинку від різкої зміни температур. У будинку, в якому знаходиться квартира відповідача, належний температурний режим вище 0° C підтримується за рахунок тепловтрат трубопроводів розподільчої системи, яка знаходиться в підвальному приміщенні будинку та на горищі. Оскільки житло відповідача знаходиться у багатоквартирному будинку, вона зобов`язана нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, отже, оплачувати послуги згідно з встановленими тарифами. Суд зазначив, що помилковим є висновок про те, що відповідач не повинен сплачувати за утрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку.
За встановлених фактичних обставин справи та вищевказаних правових норм суд дійшов висновку, що позивач як виконавець послуги з теплопостачання до багатоквартирного будинку відповідача має право на отримання оплати витрат за обсяги теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньо будинкових систем опалення будівлі/будинку.
Верховний Суд при вирішенні спору у подібних правовідносинах, зазначив, що спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Внутрішньо будинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною (постанова Верховного Суду від 22.12.2020 року у справі № 311/3489/18).
Квартира АДРЕСА_3 облаштована індивідуальною системою опалення, проте знаходиться в багатоквартирному житловому будинку, який обладнано вузлом комерційного обліку теплової енергії, тому на власника спірної квартири покладено обов`язок нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку. 
Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових приміщень. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку. Відсутність окремих елементів системи опалення в приміщенні не свідчить про те, що теплова енергія не споживається. Вказане приміщення не підпадає під термін неопалювальне приміщення.
Внутрішньо будинкова система опалення проектується таким чином, щоб забезпечити нормативну температуру повітря в усіх приміщеннях будинку. 
Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку за вказаною адресою підтверджується рішеннями виконавчого комітету Полтавської міської ради про початок та закінчення опалювального сезону у спірний період.
На підставі викладеного, доводи відповідача та представника відповідача щодо заперечення факту постачання теплової енергії позивачем до будинку АДРЕСА_2 у спірний період через відсутність батарей у під`їздах, судом не беруться до уваги.
Також, суд відхиляє доводи відповідача щодо необ`єктивності розрахунків позивача через відсутність документів, які стали підставою для даних, використаних у розрахунках (технічного паспорту, проекту будинку, витягів з реєстру прав власності, результатів енергоаудиту), оригіналу акту перевірки демонтованої та за ізольованої системи теплопостачання, не підтвердження марки та повірки загальнобудинкового лічильника, модему, водоміру тощо, оскільки це не є підставою для звільнення від оплати наданих послуг з теплопостачання.
Таким чином, відсутність у квартирі відповідача централізованого опалення та відсутність приладів опалення місць загального користування у відповідному під`їзді будинку не свідчить про відсутність витрат теплової енергії, пов`язаних з транзитними (транспортними) витратами при постачанні позивачем теплової енергії по всьому обладнанню, призначеному для опалення будинку.
З 25.01.2019 року почала діяти Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року № 315, якою встановлено порядок визначення та розподілу між споживачами обсягу спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень.
Визначення обсягу теплової енергії, витраченої на опалення МЗК та допоміжних приміщень (QМЗК), здійснюється відповідно до розділу III цієї Методики. Розподіл цього обсягу здійснюється серед споживачів за категоріями приміщень згідно з додатком 1 до цієї Методики пропорційно до їх загальних/опалюваних площ/об`ємів.
Як передбачено шостим розділом «Посібника та доповнення до Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні» КТМ 204 Україна 244-94, затвердженим Наказом Держбуду України від 30.02.2001 року №82, втрати теплової енергії на ділянці мережі від межі розподілу до місця установки опалювальних приладів відносяться до втрат абонента (споживача). 
Тому, співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.
Доводи відповідача про демонтаж батарей у місцях загального користування з 2018 року суд відхиляє з огляду на викладені вимоги законодавця щодо обов`язковості співвласників багатоквартирного будинку брати участь у витратах за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньо будинкових систем опалення будівлі/будинку, пропорційно займаній площі житла. 
Доводи відповідача щодо не укладення жодного договору щодо надання ОСОБА_1 послуг теплопостачання, про виконання умов договору №1961 від 23.02.2015 року, термін дії якого закінчився 23.02.2017 року, суд відхиляє з огляд у на те, що факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова Верховного Суду від 22.12.2023 року у справі №607/2611/22). 
Щодо доводів відповідача про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин, слід зазначити таке.
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 256, 257 ЦК України).
Згідно ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальні.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Частинами 1, 5 статті 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України введено карантин. У подальшому, термін дії карантину неодноразово продовжувався та тривав до 30.06.2023 року.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02.04.2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Крім того, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, зокрема, Указом Президента України № 235/2025 від 15.04.2025 строк дії воєнного стану в Україні продовжено до 07.08.2025 року, Указ Президента України від 14.07.2025 року № 478/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено до 05.11.2025 року. 
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», який набрав чинності 17.03.2022, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 19 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (у редакції від 08.11.2023 року) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладено у наступній редакції: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану».
Законом України від 14.05.2025 року № № 4434-IX «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» Пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України виключено. Закон набрав чинності з 04.09.2025 року.
Ураховуючи, що позивач пред`явив позов у березні 2025 року щодо стягнення заборгованості за отримання послуги з постачання теплової енергії, яка виникла у період з 01.10.2018 року до 01.02.2025 року, однак з 12.03.2020 до 30.06.2023 року тривав термін дії карантину, відповідно строк перебігу позовної давності продовжувався на строк дії карантину, а також у зв`язку із введенням воєнного стану на території України перебіг строку позовної давності зупинявся та з 05.09.2025 року поновлено перебіг позовної давності, у задоволенні клопотання відповідача про застосування загального строку позовної давності до спірних кредитних правовідносин слід відмовити.
Згідно із розрахунком заборгованості, наданим позивачем, убачається, що за особовим рахунком № НОМЕР_1 , що відкритий на ім`я ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.10.2018 року по 01.02.2025 року виникла заборгованість за послуги з постачання теплової енергії (абонентське обслуговування) в розмірі 7133,18 грн, індекс інфляції в сумі 879,89 грн, 3% річних в сумі 247,66 грн.
Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення трьох процентів та інфляційних втрат за період з січня 2024 року по лютий 2025 року.
За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Статтею 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц).
У разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ч.2 ст.625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16.12.2015 року у справі № 6-2023цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 року у справі № 712/8916/17).
На спірні правовідносини поширюється правова норма ст.625 ЦК України, а тому позивач має законне право на стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних.
Таким чином загальна сума заборгованості відповідача  ОСОБА_1 за надані послуги з постачання теплової енергії становить 8062,79 грн, з яких: 7133,18грн – заборгованість за надані послуги теплопостачання, 247,66 грн – три проценти річних та 879,89 грн – інфляційні втрати.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії, а саме заборгованості в загальному розмірі 8062,79 грн.
Питання про розподіл судових витрат по справі суд вирішує відповідно до статті 141 ЦПК України, а тому стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у справі у виді судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 3028 грн.
Керуючись ст.ст.525, 526 ЦК України, ст.ст.12, 81, 223, 229, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в :
Позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії - задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.10.2018 року по 01.02.2025 року, з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних в сумі 8062,79 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» судові витрати у справі у вигляді судового збору у сумі 3028 грн.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Учасники справи:
позивач: Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго», місце знаходження 36008, м. Полтава, вул. Польська, 2А, код ЄДРПОУ 03338030;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя           І.М. Михайлова