Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №338/621/26
Провадження №2-о/338/73/26
21 травня 2026 року селище Богородчани
Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі: головуючого-судді Куценка О. О., з участю секретаря судового засідання Двібородчин І.В.за участі заявника ОСОБА_1 , заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головне управління Національної гвардії України, про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

23 квітня 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту сімейних відносин між ним та ОСОБА_2 як між вітчимом та пасинком.
Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 , яка є його дружиною, до реєстрації шлюбу із заявником перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , який є біологічним батьком ОСОБА_2 .
Зазначений шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було розірвано. У подальшому, 12 червня 2012 року, заявник ОСОБА_1 зареєстрував шлюб із ОСОБА_5 , після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « ОСОБА_6 ».
Заявник зазначає, що після укладення шлюбу з ОСОБА_3 він фактично став членом однієї сім`ї з її сином ОСОБА_2 , який є для нього пасинком. З 2012 року заявник разом із дружиною, їхньою спільною дочкою ОСОБА_7 та пасинком ОСОБА_2 проживали однією сім`єю спочатку у місті Дніпро, у будинку бабусі дружини, потім у місті Івано-Франківську, а з 2019 року - у селищі Богородчани Івано-Франківської області, у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .
Заявник вказує, що весь цей час вони проживали однією сім`єю, мали спільний побут, спільний сімейний бюджет, разом вирішували питання утримання дітей, навчання, виховання, побутового забезпечення, організації дозвілля та сімейного життя. Він разом із дружиною утримував сім`ю та дітей, у тому числі пасинка ОСОБА_2 , займався його вихованням, цікавився навчанням, відвідував батьківські збори, сприяв його матеріальному та моральному забезпеченню.
Також заявник зазначив, що ОСОБА_2 постійно проживав разом із ним та членами його сім`ї, за винятком періоду 2024-2025 років, коли тимчасово проживав у гуртожитку Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу у зв`язку з навчанням у цьому закладі. Після завершення відповідного періоду навчання та проживання у гуртожитку ОСОБА_2 знову проживає разом із заявником, його дружиною та дочкою у квартирі в селищі Богородчани.
Необхідність встановлення відповідного факту заявник пов`язує з реалізацією житлових прав, а саме з оформленням документів щодо приватизації квартири, у якій проживає його сім`я. 
Заявник також зазначає, що ні він, ні ОСОБА_2 раніше житло не приватизували, усі члени сім`ї проживають у зазначеній квартирі, а встановлення факту сімейних відносин необхідне для подальшого оформлення документів, пов`язаних із приватизацією житла відповідно до закону.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримав повністю, просив її задовольнити та пояснив, що ОСОБА_2 з 2012 року фактично є членом його сім`ї, проживав разом із ним, його дружиною та дочкою, а він ставився до нього як до сина дружини, виховував, забезпечував, брав участь у навчанні та сімейному житті. Тимчасове проживання ОСОБА_2 у гуртожитку у 2024-2025 роках було пов`язане виключно з навчанням і не свідчило про припинення сімейних відносин. Заявник пояснив, що 01 квітня 2026 року звернувся до Головного управління Національної гвардії України з питання приватизації зазначеного житла. Письмової відповіді він не отримав, однак в усному порядку йому було роз`яснено, що для підтвердження складу сім`ї та сімейних відносин із ОСОБА_2 як із пасинком необхідне відповідне рішення суду.
Заінтересовані особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні заяву підтримали не заперечували проти її задоволення. 
Представник заінтересованої особи - Головного управління Національної гвардії України - у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду заінтересована особа повідомлена належним чином. Заяв, клопотань, письмових пояснень або заперечень щодо заявлених вимог до суду не подано, про причини неявки представника суд не повідомлено.
З урахуванням положень частини першої статті 223 ЦПК України, відповідно до якої неявка у судове засідання учасника справи, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а також беручи до уваги, що наявні у справі докази є достатніми для з`ясування обставин, які входять до предмета доказування у цій справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення судового розгляду та ухвалив розглядати справу за відсутності представника Головного управління Національної гвардії України.
У судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що є головою ОСББ будинку, у якому знаходиться квартира заявника. Свідок зазначив, що заявник проживає у квартирі із сім`єю з 2019 року, а сам він є головою ОСББ з 2023 року. За час виконання ним обов`язків голови ОСББ йому відомо, що у квартирі проживає сім`я заявника, у тому числі ОСОБА_2 . Свідок підтвердив, що заявник, його дружина, дочка та ОСОБА_2 проживають як одна сім`я, характеризував їх позитивно, зазначив, що вони спільно користуються житлом і фактично проживають разом.
Суд, вислухавши заявника, заінтересованих осіб, показання свідка ОСОБА_8 , дослідивши матеріали справи, оцінивши кожний доказ окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов такого висновку.
Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення, а у передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, у порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Пунктом 1 частини першої статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Разом з тим частина друга статті 315 ЦПК України визначає, що у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 зазначила, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів за наявності таких умов: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Відповідно до статті 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, а також докази, що підтверджують факт.
Згідно зі статтею 319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мета його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
Чинне законодавство не містить вичерпного переліку доказів, за допомогою яких може підтверджуватися факт сімейних або родинних відносин. Такі обставини можуть підтверджуватися актами цивільного стану, документами про реєстрацію місця проживання, довідками органів місцевого самоврядування, документами щодо складу сім`ї, ордерами на житло, документами навчальних закладів, іншими письмовими доказами, а також показаннями свідків, яким достовірно відомі відповідні обставини.
Суд звертає увагу, що заявник просить встановити факт відносин між ним та ОСОБА_2 як між вітчимом та пасинком. За своєю правовою природою такий факт не є фактом кровного споріднення. З матеріалів справи вбачається, що біологічним батьком ОСОБА_2 є ОСОБА_4 . Водночас зазначена обставина не виключає можливості встановлення судом факту сімейних відносин між заявником та ОСОБА_2 як між вітчимом і пасинком, оскільки такий зв`язок може мати юридичне значення за умови доведення спільного проживання, спільного побуту, взаємної підтримки, участі у вихованні, утриманні та фактичному сімейному житті.
Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Статтею 260 СК України передбачено право мачухи, вітчима брати участь у вихованні пасинка, падчерки, якщо вони проживають однією сім`єю. Стаття 268 СК України також регулює питання обов`язку мачухи, вітчима утримувати падчерку, пасинка за наявності передбачених законом умов.
Отже, закон прямо визнає існування сімейно-правового зв`язку між вітчимом і пасинком, який не є кровним спорідненням, але може мати юридичне значення, зокрема у випадках, коли від підтвердження такого зв`язку залежить можливість реалізації особою майнових або житлових прав.
Судом досліджено копію посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 , виданого ОСОБА_1 , яке підтверджує спеціальний статус заявника як учасника бойових дій. 
Із дослідженої копії свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано. Із зазначеного доказу вбачається, що до укладення шлюбу із заявником мати ОСОБА_2 перебувала в іншому шлюбі, від якого має сина ОСОБА_2 .
З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 вбачається, що 12 червня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб, після державної реєстрації якого дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_6 ». Зазначений доказ підтверджує юридичну підставу виникнення сімейного зв`язку заявника з матір`ю ОСОБА_2 та, відповідно, появу у заявника фактичного статусу вітчима щодо сина його дружини.
Із дослідженої копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 вбачається, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Вказаний доказ підтверджує походження ОСОБА_2 від матері, яка у подальшому уклала шлюб із заявником. 
Із дослідженої копії свідоцтва про народження ОСОБА_7 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народилася дочка - ОСОБА_7 . Даний доказ узгоджується з поясненнями заявника про те, що він, його дружина, їхня спільна донька та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю.
Судом досліджено довідку з місця проживання про реєстрацію осіб у житловому приміщенні в місті Дніпро, з якої вбачається, що за відповідною адресою були зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_2 . Вказаний доказ підтверджує спільне проживання заявника, його дружини, доньки та пасинка після укладення шлюбу, що узгоджується з доводами заявника про початок спільного сімейного життя з 2012 року у місті Дніпро.
Судом досліджено довідку Ліцею № 16 Івано-Франківської міської ради від 17 квітня 2026 року № 204/01-36, з якої вбачається, що ОСОБА_2 навчався у Ліцеї № 16 Івано-Франківської міської ради з 7-го класу, був зарахований наказом від 14 грудня 2016 року, закінчив 11-й клас у 2021 році та отримав свідоцтво про повну загальну середню освіту. Вказаний доказ підтверджує переїзд сім`ї до міста Івано-Франківська та навчання ОСОБА_2 у відповідному навчальному закладі в період, на який посилається заявник.
Зі змісту довідки також вбачається, що за час навчання дитини у ліцеї ОСОБА_1 проявив себе як відповідальний, турботливий, люблячий батько; він постійно цікавився успіхами у навчанні та поведінкою ОСОБА_2 , приділяв належну увагу вихованню сина, забезпечував усім необхідним для навчання та всебічного розвитку, відвідував батьківські збори, брав участь у благодійних ярмарках ліцею та допомагав батькам в організаційних питаннях.
Суд надає цьому доказу істотне значення, оскільки він походить від закладу освіти, у якому навчався ОСОБА_2 , та підтверджує не лише формальне проживання заявника з пасинком, а фактичну участь ОСОБА_1 у вихованні, навчанні, матеріальному та моральному забезпеченні ОСОБА_2 . Такі обставини відповідають змісту сімейних відносин між вітчимом та пасинком і підтверджують доводи заявника про те, що він фактично виконував щодо ОСОБА_2 сімейні функції.
Судом досліджено рішення виконавчого комітету Богородчанської селищної ради Івано-Франківської області від 17 вересня 2019 року № 843 «Про надання квартири військовослужбовцям». Зі змісту цього рішення вбачається, що ОСОБА_1 надано трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , із зазначенням складу сім`ї - чотири особи. 
Із дослідженого ордера № 89 від 21 жовтня 2019 року, виданого виконавчим комітетом Богородчанської селищної ради, вбачається, що ОСОБА_1 видано ордер на право зайняття квартири АДРЕСА_2 . У зазначеному ордері відображено склад сім`ї заявника, до якого включені його дружина ОСОБА_3 , дочка ОСОБА_7 та ОСОБА_2 . 
Суд оцінює ці докази як належні та допустимі на підтвердження обставин, щодо офіційного врахування ОСОБА_2 у складі сім`ї заявника при наданні житла та оформленні права на вселення.
Судом досліджено довідку про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 07 листопада 2019 року № 2959, видану щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Зі змісту довідки вбачається, що до складу сім`ї заявника входять ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_2 . Цей доказ також узгоджується з рішенням виконавчого комітету, ордером на квартиру та показаннями свідка ОСОБА_8 .
Судом досліджено витяги з реєстру територіальної громади щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з яких вбачається, що його місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 . 
Суд оцінює зазначені витяги як належні та допустимі докази факту реєстрації місця проживання заявника та ОСОБА_2 за однією адресою. 
Судом досліджено нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_9 від 20 квітня 2026 року, у якій вона зазначила, що з 2012 року ОСОБА_1 , його дружина ОСОБА_3 , їхня дочка та ОСОБА_2 проживали у місті Дніпро однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно користувалися майном, а ОСОБА_1 брав участь у вихованні та матеріальному забезпеченні ОСОБА_2 . Також у заяві зазначено, що сім`я разом відвідувала богослужіння, проводила дозвілля та сприймалася оточуючими як одна сім`я.
Суд оцінює зазначену заяву як письмовий доказ, який додатково підтверджує обставини спільного проживання сім`ї у місті Дніпро та наявність сімейних відносин між заявником і ОСОБА_2 . 
Оцінюючи показання свідка ОСОБА_8 суд вважає їх достовірними, оскільки вони є послідовними, логічними, узгоджуються з письмовими доказами у справі та поясненнями заявника. Суд також бере до уваги, що ОСОБА_8 як голова ОСББ має об`єктивну можливість знати, хто фактично проживає у відповідному будинку та квартирі, а тому його показання у сукупності із письмовими доказами є достатніми на підтвердження факту спільного проживання заявника і ОСОБА_2 у квартирі в селищі Богородчани.
Суд окремо оцінює обставину тимчасового проживання ОСОБА_2 у 2024-2025 роках у гуртожитку Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу у зв`язку з навчанням. На переконання суду, така обставина не спростовує факту існування сімейних відносин між заявником і ОСОБА_2 , оскільки проживання студента у гуртожитку за місцем навчання має тимчасовий характер, пов`язаний з освітнім процесом, та саме по собі не свідчить про припинення сімейних відносин, створення окремого самостійного домогосподарства чи втрату зв`язку із сім`єю заявника.
Оцінюючи юридичне значення факту, який просить встановити заявник, суд виходить із того, що заявник пов`язує необхідність встановлення такого факту з реалізацією житлових прав, зокрема з оформленням документів щодо приватизації квартири, у якій проживає його сім`я. Заявник пояснив, що 01 квітня 2026 року звернувся до Головного управління Національної гвардії України з питання приватизації житла, письмової відповіді не отримав, однак в усному порядку йому було роз`яснено необхідність підтвердження судовим рішенням сімейних відносин із ОСОБА_2 для визначення складу сім`ї.
Суд враховує, що відсутність письмової відповіді Головного управління Національної гвардії України сама по собі не спростовує юридичної заінтересованості заявника у встановленні відповідного факту. Мета звернення до суду є конкретною, зрозумілою та пов`язана з реалізацією житлових прав, а саме з підтвердженням сімейних відносин та складу сім`ї для подальшого оформлення документів щодо приватизації житла.
Відповідно до статті 64 Житлового кодексу України члени сім`ї наймача, які проживають разом із ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їхні діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом із наймачем і ведуть із ним спільне господарство.
Згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» реалізація права на приватизацію житла пов`язана, зокрема, з визначенням осіб, які проживають у житловому приміщенні та мають право брати участь у приватизації відповідно до вимог закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло у встановленому законом порядку один раз.
Отже, встановлення факту сімейних відносин між заявником та ОСОБА_2 як між вітчимом і пасинком має для заявника юридичне значення, оскільки створює умови для підтвердження складу сім`ї під час реалізації житлових прав, у тому числі при оформленні документів, пов`язаних із приватизацією житла.
Суд також враховує, що з матеріалів справи не вбачається наявності спору про право. Заявлений факт встановлюється саме для підтвердження обставин, які мають юридичне значення, а не для вирішення спору щодо суб`єктивного права.
Оцінюючи всі досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вони є належними, допустимими, достовірними та достатніми для встановлення заявленого факту.
Досліджені докази взаємно узгоджуються між собою, підтверджують послідовну хронологію сімейних відносин між заявником та ОСОБА_2 з 2012 року, не містять суперечностей та у сукупності дають суду підстави для висновку, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склалися і тривають сімейні відносини як між вітчимом та пасинком.
Таким чином, матеріали справи містять достатні, належні, допустимі та достовірні докази, які підтверджують факт існування сімейних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як між вітчимом і пасинком.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
На підставі наведеного, керуючись 4, 12, 13, 76-81, 89, 263-265, 293-294, 315-319 ЦПК України, суд,
у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головне управління Національної гвардії України, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт існування сімейних відносин між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як між вітчимом та пасинком, які проживають однією сім`єю .
Повний текст судового рішення складено 21 травня 2026 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення чи виклику учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: