Справа № 509/2528/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2026 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :
головуючого судді Гандзій Д.М.
при секретарі Задеряка Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в с.-щі Овідіополь в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ :

17 квітня 2026 року, ОСОБА_3 звернулась до суду з названим позовом, в якому просила суд, розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 30.03.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області (актовий запис № 24), в якому народились : неповнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання яких вона просила визначити разом з нею, посилаючись на те, що сімейне життя між подружжям не склалось через суперечки, сварки, різні характери та погляди на сімейне життя, моральні та духовні цінності, наслідком чого стали непорозуміння по всім життєвим питанням, зокрема щодо сімейних відносин, а також ведення спільного господарства, втрати довіри, почуття любові, що призвело до негативного ставлення один до одного, подружні відносини і шлюбні стосунки між ними фактично припинились, сторони не проживають разом і не ведуть спільного господарства, а тому вважає, що шлюб сторін носить формальний характер, подальше збереження шлюбу та примирення між подружжям неможливо, а розірвання шлюбу буде відповідати її свободам та інтересам.
У визначений ухвалою суду від 21.04.2026 р., згідно з якою, розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, 15-ти денний строк з дня вручення даної ухвали та матеріалів позову з додатками в порядку ст. 178 ЦПК України, відповідач відзиву на позов, письмових пояснень, заперечень чи зустрічного позову не надав, хоча вказані матеріали позову та ухвалу суду у відповідності до вимог ст.ст. 130,131 ЦПК України, направлялись за відомою позивачці та судові адресою його місця проживання, що підтверджується зворотним поштовим повідомленням, яке повернулося до суду з відміткою листоноші «адресат відсутній».
Відповідно до Постанови КЦС ВС від 10.05.2023 р. № 755/17944/18 (61-185св23) – довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв?язку «відсутній за вказаною адресою» - вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, так як зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. 

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 30.03.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області було зареєстровано шлюб між позивачкою та відповідачем, про що складено актовий запис № 24, в якому у подружжя народились : неповнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується сформованим за допомогою Єдиного державного веб-порталу електронних послуг «Дія» електронним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 30.03.2010 р. та актовими записами про народження дітей серії НОМЕР_2 від 16.07.2018 р. та серії НОМЕР_3 від 07.05.2010 р. 
З матеріалів справи вбачається, що сімейне життя між подружжям не склалось через суперечки, сварки, різні характери та погляди на сімейне життя, виховання дитини, моральні та духовні цінності, наслідком чого стали непорозуміння по всім життєвим питанням, зокрема щодо сімейних відносин, а також ведення спільного господарства, втрати довіри, почуття любові, що призвело до негативного ставлення один до одного, подружні відносини і шлюбні стосунки між ними фактично припинились, сторони не проживають разом і не ведуть спільного господарства, а тому на думку суду, шлюб сторін носить формальний характер, подальше збереження шлюбу неможливо, і розірвання шлюбу буде відповідати інтересам позивачки.
Статтею 24 СК України передбачено – шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу – не допускається.
Одночасно, статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.
Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку допомогою фізичного або психічного насильства - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.
Статтею 24 СК України передбачено – шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу – не допускається.
Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.
Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено – позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з?ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. 
При таких обставинах, беручи до уваги стійке бажання позивачки розірвати шлюб з відповідачем, що вбачається зі змісту позову, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин – буде суперечити інтересам та свободам позивачки і моральним засадам суспільства, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню зі стягненням з відповідача на користь позивачки в порядку ст. 141 ЦПК України суми судового збору 1331,20 грн.
Стосовно позовної вимоги про визначення місця проживання дітей : неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд зазначає наступне. 
У своїй Постанові від 15.01.2020 р. у справі № 200/952/18 (провадження № № 61-14859св19) Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (судом обов`язково враховується стан здоров`я як батьків, так і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло.
Таким чином, при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, участь органу піки є обов?язковою, як і їхній висновок про визначення місця проживання дитини з одним з батьків в порядку ст. 19 СК України. 
Беручи до уваги відсутність висновку органу опіки та піклування, які до участі у даній справі не залучались за клопотанням позивачки, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову в частині визначення місця проживання дітей разом з матір?ю (позивачкою), що є предметом розгляду окремого позову з обов?язковим залученням до участі справі органу та піклування. 

Керуючись ст.ст. 3-7,10-13,18,11,76-83,95,133,141,174,191,213,228,229,241-246,258,259,263-268,272,273 ЦПК України, ст.ст. 24,56,104,111,105,109,110,112 СК України, суд, -

ВИРІШИВ :

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу – задовольнити частково ;
2. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 30.03.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області (актовий запис № 24) (актовий запис № 24) – розірвати ;
3. Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП : НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП : НОМЕР_5 ) судовий збір 1331,20 грн. ;
4. В задоволенні решти позову – відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 18.06.2026 р.

Суддя Гандзій Д.М.