Справа № 463/8898/24 Головуючий у 1 інстанції: Мармаш В.Я 
Провадження № 22-ц/811/971/25 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

22 травня 2026 року м. Львів 
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 05 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
встановив:
У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням відмови від частини позовних вимог, просив: стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» (далі – ПрАТ СК «УСГ») недоплачене страхове відшкодування в розмірі 20757 грн. 83 коп., витрати на проведення експертизи в розмірі 6000 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. та судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. 
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 27.06.2024 року о 16:50 у м. Львові на вул. Зелена, 83 сталась дорожньо-транспортна пригода (далі – ДТП) за участю автомобіля марки «Skoda Kodiaq», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля марки «Renault Megane Scenic», р.н. НОМЕР_2 , під його (позивача) керуванням, внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Винуватцем даної ДТП визнано ОСОБА_2 .
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ СК «УСГ» (поліс обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів №ЕР-218908221).
Після звернення позивача до ПрАТ СК «УСГ» з вимогою про виплату страхового відшкодування, 31.07.2024 року йому було виплачено страхове відшкодування в розмірі 51952 грн. 77 коп. (з урахуванням комісії банку на банківську карту позивача надійшло 51902 грн. 77 коп.).
З розміром виплаченого страхового відшкодування позивач був не згідний, у зв`язку з чим ним було замовлено проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи для визначення розміру завданого йому матеріального збитку в результаті ДТП.
Згідно висновку експерта №89 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи від 19.08.2024 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Renault Scenic Expression 1.5 dCi 5dr 6MT», р.н. НОМЕР_2 , становить 129124 грн. 57 коп., а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (без ПДВ) – 72710 грн. 60 коп.
Враховуючи вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля та раніше виплачену йому суму страхового відшкодування, розмір недоплаченого страхового відшкодування становить 20757 грн. 83 коп. 
У зв`язку з проведенням експертизи, позивачем понесено витрати в розмірі 6000 грн. 
Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 05 березня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з ПрАТ СК «УСГ» на користь ОСОБА_1 20757 грн. 83 коп. недоплаченого страхового відшкодування шкоди та 12211 грн. 20 коп. понесених судових витрат.
Рішення суду оскаржив відповідач ПрАТ СК «УСГ», просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом безпідставно взято до уваги висновок експерта №89 від 09.08.2024 року, який складено на замовлення позивача і який є необ`єктивним, необґрунтованим та неправильним, зокрема, експертом було значно завищено вартість завданої позивачу шкоди. 
Додає, що судом не зазначено, в чому полягає неналежність звіту №167032 від 28.07.2024 року, на підставі якого ПрАТ СК «УСГ» здійснило виплату страхового відшкодування 31.07.2024 року. 
Вважає, що ПрАТ СК «УСГ» не має підстав для компенсації витрат за проведення оцінки ТЗ, а також незаконно було стягнуто витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.
09.05.2025 року позивач ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив доводи та вимоги апелянта, зокрема, зазначивши, що ПрАТ СК «УСГ» не узгоджувало з ним розміру страхового відшкодування, який був визначений не працівником страхової компанії чи експертом, а оцінювачем. Окрім цього, в поданому відзиві позивач просив стягнути з ПрАТ СК «УСГ» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.
Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 12.05.2026 року, є дата складення повного судового рішення – 22.05.2026 року. 
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 27.06.2024 року о 16:50 хв. у м. Львові на вул. Зелена, 83, керуючи транспортним засобом «Skoda Kodiaq», р.н. НОМЕР_1 , не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагувала на її зміну, не дотрималася безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з транспортним засобом «Renault Megane Scenic», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , чим порушила вимоги пунктів 1.5, 2.3.б, 13.1 Правил дорожнього руху України та вчинила правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки.
Вина  ОСОБА_2 у вчиненні ДТП підтверджується постановою Личаківського районного суду м. Львова від 17 липня 2024 року у справі №463/6426/24.
Власником пошкодженого 27.06.2024 року в результаті вказаної ДТП транспортного засобу «Renault Megane Scenic», р.н. НОМЕР_2 , є позивач ОСОБА_1 .
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Skoda Kodiaq», р.н. НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_2 , на момент ДТП була застрахована в ПрАТ СК «УСГ», згідно полісу серії №218908221 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
27.06.2024 року позивач подав до ПрАТ СК «УСГ» повідомлення про дану ДТП.
03.07.2024 року позивач подав до ПрАТ СК «УСГ» заяву про виплату страхового відшкодування.
ПрАТ СК «УСГ» направило свого представника до місцезнаходження пошкодженого майна, в результаті чого оцінювачем ОСОБА_3 складено звіт про оцінку колісного транспортного засобу №167032 від 28.07.2024 року.
Згідно звіту №167032 від 28.07.2024 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу ТЗ «Renault Scenic», р.н. НОМЕР_3 , в результаті його пошкодження на дату оцінки КТ3 складає 56063 грн. 16 коп., в.т.ч. ПДВ на запасні частини; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу ТЗ «Renault Scenic», р.н. НОМЕР_3 , в результаті його пошкодження на дату оцінки КТ3 складає без ПДВ: 51952 грн. 77 коп.
ПрАТ СК «УСГ» не направляло для узгодження позивачу повідомлення про розмір страхового відшкодування, при цьому, визнало подію ДТП, що мала місце 27.06.2024 року, страховим випадком.
31.07.2024 року ПрАТ СК «УСГ» складено страховий акт №ОСЦВ-3786, розрахунок суми страхового відшкодування від 31.07.2024 року та цього ж дня було виплачено на рахунок позивача страхове відшкодування у розмірі 51952 грн. 77 коп.
Позивач не погодився з розміром страхового відшкодування, у зв`язку з чим, для визначення розміру завданого збитку ним було замовлено проведення судової експертизи, про що укладено договір №09 від 09.08.2024 року з ТОВ фірма «Експертиза», до складу якої входять експерти-товарознавці. 
Судову транспортно-товарознавчу експертизу виконав судовий експерт ОСОБА_4 , яким 19.08.2024 року складено висновок експерта №89, у висновку міститься інформація про те, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст.384 КК України.
Згідно з висновком експерта №89 від 19.08.2024 року, складеного експертом ОСОБА_4 за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Scenic Expression 1,5 dCi 5dr 6MT», ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , р.н. НОМЕР_5 , внаслідок його пошкодження в ДТП 27.06.2024 року, в цінах, станом на момент огляду 09.08.2024 року без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без врахування (включення) ПДВ у вартості матеріалів та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт становить: 129124 грн. 57 коп.; ринкова вартість автомобіля, станом на 27.06.2024 року до моменту пошкодження в ДТП, становить: 258156 грн.; коефіцієнт фізичного зносу складових автомобіля на момент його пошкодження в ДТП 27.06.2024 року становить: Ез = 0,70; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля внаслідок його пошкодження в ДТП 27.06.2024 року в цінах, станом на момент огляду 09.08.2024 року без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без врахування (включення) ПДВ у вартості матеріалів та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт становить: 72710 грн. 60 коп.
Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», (тут і надалі – Закон в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Згідно зі ст.6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно із статтею 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до статті 28 Закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, – це шкода, яка пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати, на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
За положеннями п.36.1 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Згідно з п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. У разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Відповідно до пункту 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Щодо доводів ПрАТ СК «УСГ» в тій частині, що висновок експерта №89 є недостовірним, оскільки експерт завищив оціночну трудомісткість (ОТ) та порушив Методику, колегія суддів звертає увагу, що висновок експерта №89 виконано атестованим судовим експертом Галамай Б.І., який попереджений про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України (завідомо неправдивий висновок). Це відповідає вимогам ч.5 ст.106 ЦПК України. 
Твердження відповідача щодо неправильного застосування оціночної трудомісткості є суб`єктивним тлумаченням Методики, а не належним доказом. Відповідач не подав рецензію на висновок експерта або клопотання про призначення повторної експертизи в суді першої інстанції.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 06 липня 2018 року у справі №924/675/17, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, тоді як висновок судового експерта (навіть складений на замовлення сторони) є повноцінним доказом, який оцінюється судом на загальних підставах. 
Суд першої інстанції надав критичну оцінку звіту №167032, оскільки такий не містить попередження про кримінальну відповідальність і не є висновком експерта в розумінні ст.102 ЦПК України. 
Доводи апеляційної скарги не містять жодних аргументу, чому саме їхній звіт має бути визначальним під час розгляду даної справи, а також чому суд не повинен брати до уваги висновок експерта.
Щодо доводів апеляційної скарги, що страховик вчасно направив свого представника для визначення вартості завданої шкоди позивачу, тому останній не мав права самостійно замовляти експертизу, суд звертає увагу на наступне.
Частиною четвертою статті 31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що потерпіла особа зобов`язана зберігати пошкоджене майно до огляду представником страховика, але не обмежує право потерпілого на незалежну оцінку. 
Частиною першою статті 33 Закону передбачено, що страховик (МТСБУ) має право для визначення (з`ясування) причин, обставин настання страхового випадку та визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, залучати своїх працівників або осіб, які здійснюють професійну оціночну діяльність відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні. 
Частиною шостою статті 27 Закону передбачено, що страховик (МТСБУ) разом із здійсненням страхової (регламентної) виплати у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу зобов`язаний відшкодувати потерпілій особі її документально підтверджені витрати, пов`язані з оплатою послуг суб`єкта оціночної діяльності, оцінювача, судового експерта, якщо потерпіла особа обрала їх самостійно для визначення розміру вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у випадку, передбаченому абзацом четвертим частини четвертої статті 31 цього Закону. 
Враховуючи наведене, жодна норма Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не забороняє потерпілому самостійно звертатися до експерта, особливо у разі незгоди з розміром відшкодування, для визначення реальної вартості завданих йому збитків, і в такому разі він має право на відшкодування документально підтверджених витрат, пов`язаних з оплатою послуг судового експерта.
Окрім того, згідно з частиною першою статті 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. 
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 листопада 2023 року у справі №712/4126/22 вказано, що відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Відтак, сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема, якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ. Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (особливо, якщо суд врахував відповідний висновок експерта як доказ), не відповідає вимогам розумності та правової визначеності, «підриває» конструкцію забезпечення передбачуваності застосування процесуальних норм, а тому не є такою, що відповідає верховенству права. 
Ураховуючи наведене й те, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги позивача, взяв до уваги висновок експерта №89, який було підготовлено для подання до суду, суд правильно стягнув з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані з проведенням цієї експертизи.
Отже, доводами апеляційної скарги не спростовуються правильні висновки суду першої інстанції про визначення розміру матеріального збитку на підставі висновку судового експерта і про відшкодування позивачу витрат, пов`язаних з оплатою послуг судового експерта, оскільки такі документально підтверджені.
Щодо доводів апеляційної скарги про неспівмірність витрат на правничу допомогу, які суд стягнув з відповідача, то колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції вже зменшив заявлені до стягнення витрати з 10000 грн. до 5000 грн., врахувавши незначну ціну позову й те, що справа не є складною і розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.
Такий висновок суду відповідає вимогам ст.137 ЦПК України і відповідач не навів жодного доказу на підтвердження того, що розмір присуджених до стягнення витрат на правничу допомогу (5000 грн.) є «очевидно завищеним» або, що адвокат позивача не виконував роботи, які пов`язані з розглядом справи в суді першої інстанції.
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та обставини справи, давши належну правову оцінку доказам, які сторони подали на підтвердження своїх вимог та заперечень, застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин, не допустив порушень норм процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення даного спору та питання розподілу судових витрат, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення – залишити без змін.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 заявив вимогу про відшкодування витрат на правничу допомогу, понесених на стадії апеляційного розгляду справи в розмірі 5000 грн., долучивши докази на підтвердження таких судових витрат, зокрема: додатковий договір №1 від 14.04.2025 року до договору про надання правової допомоги №21/08 від 20.08.2024 року; звіт про виконану роботу, згідно з яким, вартість правничої допомоги за опрацювання апеляційної скарги (3 год.) та підготовку і подання відзиву на апеляційну скаргу (2 год.) становить 5000 грн.; акт наданих послуг від 06.05.2025 року; рахунок-фактура від 06.05.2025 року та квитанція до прибуткового ордера №23 від 06.05.2025 року про оплату наданих правничих послуг у сумі 5000 грн.
09.05.2025 року відзив з додатками було доставлено ПрАТ СК «УСГ», однак, заперечень та/або клопотань по питанню судових витрат до суду від відповідача не надходило. 
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК).
Ураховуючи наведені вище норми процесуального закону, наслідки розгляду справи апеляційним судом – залишення без змін рішення суду першої інстанції, ухваленого на користь позивача, й те, що докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції були подані стороною позивача з дотриманням вимог ч.8 ст.141 ЦПК України, відсутність зі сторони відповідача заперечень щодо розміру таких витрат (клопотання про їх зменшення), а також відповідність витрат критерію співмірності та розумності їхнього розміру, колегія суддів доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 5000 грн.
Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

ухвалив:
апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» залишити без задоволення. 
Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 05 березня 2025 року залишити без змін. 
Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 5000 гривень.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 22 травня 2026 року.

Головуючий        С.М. Бойко

Судді:          С.М. Копняк

А.В. Ніткевич