РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2026 року 	справа № 580/854/26 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово в складі головуючої судді Бабич А.М., за участю:
секретаря судового засідання – Міщенко Д.А.,
представника позивача – Чакалова Р.К. (згідно з ордером),
представниці відповідача – Левенець А.М. (у порядку самопредставництва),
розглянувши у відкритому судовому засіданні правилами загального позовного провадження в залі суду адміністративну справу за позовом адвоката Чакалова Р.К. від імені фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним і скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

29.01.2026 до Черкаського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява адвоката Чакалова Р.К. від імені фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )(далі – позивач) до Головного управління ДПС у Черкаській області (18002, м.Черкаси, вул.Хрещатик, буд.235; код ЄДРПОУ 44131663)(далі – відповідач), в якій просить визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.10.2025 №18118/23-00-24-04-01 (далі - ППР), яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1424616,43грн (один мільйон чотириста двадцять чотири тисячі шістсот шістнадцять гривень сорок три копійки).
Додатково просив про покладення судових витрат на відповідача.
Обґрунтовуючи зазначив, що відповідач безпідставно прийняв спірне ППР. Вважає, що воно підписане не уповноваженою особою, не за встановленою формою та за відсутності податкових порушень.
03.02.2026 постановив ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття загального позовного провадження у справі.
23.02.2026 надійшов відзив відповідача з проханням у задоволенні позову відмовити повністю. Стверджує, що спірне ППР виніс з рішення суду від 29.08.2024 в справі №580/5040/24, яким підтверджене ППР про донарахування штрафу за відсутність реєстрації податкових накладних (далі – ПН) в Єдиному реєстрі ПН (далі – ЄРПН), які позивач повторно не зареєстрував щодо задекларованого податкового кредиту.
Правом надати відповідь позивачка не скористалася. Натомість подала додаткове пояснення про те, що доводи відзиву не спростовують її аргументи. Відповідач надав заперечення на нього, додатково акцентувавши, що форма спірного ППР прийнята відповідно до змісту податкового порушення, воно підписане належною посадовою особою за порушення, обгрунтованість яких підтверджена рішенням суду.
У підготовчому провадженні суд долучив всі подані сторонами докази.
Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши доводи сторін, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відомості ЄДРПОУ підтверджують, що позивачка зареєстрована 28.08.2008. Зареєстровані види господарської діяльності: основний – «47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами», інші:
« 82.99 Надання інших допоміжних комерційних послуг, н.в.і.у.
68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна
69.20 Діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування
73.20 Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки».
Відповідач провів документальну позапланову виїзну перевірку її діяльності, про що склав відповідний Акт 22.11.2023 №11925/23-00-24-04-01/2705302069.
У результаті в Акті зафіксовані численні порушення позивачем вимог Податкового кодексу України (далі - ПК України). Серед них у т.ч.:
п.187.1 ст.187, п.192.1 ст.192, п.198.6 ст.198, п.201.10 ст.201 ПК України, внаслідок яких встановлено заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, (далі – ПДВ) всього на загальну суму 1688463 грн;
п.п.201.1, 201.4, 201.10 ст.201 ПК України - відсутня реєстрація ПН в ЄРПН за щоденним підсумком на загальну суму ПДВ 3592481 грн та щодо операцій, звільнених від ПДВ, на загальну суму 3325426,62 грн.
09.01.2024 відповідач виніс ППР:
№353/23-00-24-04-01, яким позивачу нарахував податкове зобов`язання з ПДВ у сумі 1688463грн та застосував штраф у сумі 168846 грн, всього 1857309,30грн;
№358/23-00-24-04-01, яким до позивача застосував штраф у розмірі 1580032,04грн за виявлені податковою перевіркою порушення обов`язку зареєструвати ПН на реалізацію товарів через РРО за готівку, у т.ч. неплатникам ПДВ, з періодом виписки з 15.02.2018-31.01.2022, з 01.02.2022-31.12.2022. Вручене позивачці рекомендованим листом 20.12.2024.
Позивачка їх оскаржила в судовому порядку, у результаті чого Черкаський окружний адміністративний суд постановив рішення від 29.08.2024 у справі №580/5040/24, що набрало законної сили. Вказаним рішенням підтверджено правомірність зазначених ППР.
03.10.2025 відповідач виніс ППР №18118/23-00-24-04-01, яким застосував штрафні (фінансові) санкції з ПДВ у розмірі 1424616,43грн за відсутність реєстрації ПН протягом 10 днів з дати отримання ППР від 24.01.2024 №358/23-00-24-04-01.
Тому позивачка подала позов у суд.
Для вирішення спору суд урахував вимогу абзацу другого ст.19 Конституції України щодо обов`язку органів державної влади, їх службових і посадових осіб діяти в порядку, межах і спосіб, що визначені законом.
Для цілей оподаткування ПДВ відповідно до приписів ст.180 ПК України платником податку є:
1) будь-яка особа, яка провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу;
2) будь-яка особа, яка зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку;
3) будь-яка особа, яка ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України, а також:
особа, на яку покладається дотримання вимог митних режимів, які передбачають повне або часткове умовне звільнення від оподаткування, у разі порушення таких митних режимів, встановлених митним законодавством;
особа, яка використовує, у тому числі при ввезенні товарів на митну територію України, податкову пільгу не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із цим Кодексом, а також будь-які інші особи, що використовують податкову пільгу, яку для них не призначено. Норми цього пункту не застосовуються до операцій з ввезення на митну територію України фізичними особами (громадянами) чи суб`єктами підприємницької діяльності, які не є платниками податку, культурних цінностей, зазначених у пункті 197.7 статті 197 цього Кодексу;
4) особа, яка веде облік результатів діяльності за договором про спільну діяльність без утворення юридичної особи;
5) особа - управитель майна, яка веде окремий податковий облік з податку на додану вартість щодо господарських операцій, пов`язаних з використанням майна, що отримане в управління за договорами управління майном. Для цілей оподаткування господарські відносини між управителем майна з власної господарської діяльності та його діяльності з управління майном прирівнюються до відносин на основі окремих цивільно-правових договорів. Норми цього підпункту не поширюються на управителів майна, які здійснюють управління активами інститутів спільного інвестування, фондів банківського управління, фондів фінансування будівництва та фондів операцій з нерухомістю, створених відповідно до закону;
6) особа, яка проводить операції з постачання конфіскованого майна, знахідок, скарбів, майна, визнаного безхазяйним, майна, за яким не звернувся власник до кінця строку зберігання, та майна, що за правом успадкування чи на інших законних підставах переходить у власність держави (у тому числі майна, визначеного у статті 243 Митного кодексу України), незалежно від того, чи досягає вона загальної суми від здійснення операцій із постачання товарів/послуг, визначеної пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, а також незалежно від того, який режим оподаткування використовує така особа згідно із законодавством;
7) особа, яка уповноважена вносити податок з об`єктів оподаткування, що виникають внаслідок поставки послуг підприємствами залізничного транспорту з їх основної діяльності, що перебувають у підпорядкуванні платника податку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;
8) особа - інвестор (оператор), який веде окремий податковий облік, пов`язаний з виконанням угоди про розподіл продукції;
9) особа, визначена у підпункті "д" підпункту 14.1.139 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.
Особою, відповідальною за нарахування та сплату податку до бюджету у разі постачання послуг нерезидентами, у тому числі їх постійними представництвами, не зареєстрованими як платники податку, якщо місце постачання послуг розташоване на митній території України, є отримувач послуг, крім випадків, встановлених статтею 208-1 цього Кодексу.
Відповідно до ст.188 ПК України база оподаткування ПДВ операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком:
товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню;
газу, який постачається для потреб населення;
електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії.
До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних від простроченої суми та інфляційні витрати, відшкодування шкоди, у тому числі відшкодування упущеної вигоди за рішеннями міжнародних комерційних та інвестиційних арбітражів або іноземних судів, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.
До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.
У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.
Згідно з підп. 14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
На підставі п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
г) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Згідно п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарі в/послуг;
дата отримання платником податку товарів/послуг.
Відповідно до п. 198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
Пунктом. 198.6 ст.198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені ПН (або підтверджені ПН, оформленими з порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.
Згідно з п. 109.1 ст.109 ПК України податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.
Для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків відповідно до п.83.1 ст.83 ПК України є: документи, визначені цим Кодексом, податкова інформація, експертні висновки, надані відповідно до статті 84 цього Кодексу та інших законів України, судові рішення, податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи, мультимедійна інформація (фото, відео-, звукозапис), отримана (виготовлена) контролюючими органами.
Суд урахував, що нарахування штрафних санкцій спірним ППР безпосередньо пов`язане з виявленим податковою перевіркою невиконаним обов`язком позивачки зареєструвати ПН, за що винесене ППР №358/23-00-24-04-01, та наступним продовженням такої бездіяльності, що не спростована жодним доказом. ПН, вказані в переліку згідно з розрахунком до ППР №358/23-00-24-04-01, залишилися на відповідні суми ПДВ не зареєстрованими.
Мотивувальна частина рішення суду від 29.08.2024 у справі №580/5040/24 свідчить, що питання підстав виникнення обов`язку зареєструвати ПН суд ретельно дослідив. З розрахунку штрафних санкцій до ППР від 09.01.2024 за №358/23-00-24-04-01 установив, що позивачка не зареєструвала в ЄРПН ПН з періодом виписки з 15.02.2018-31.01.2022, у зв`язку з чим відповідач застосував штраф у розмірі 50%, та з періодом виписки з 01.02.2022-31.12.2022, у зв`язку з чим застосував штраф у сумі 5%. Проаналізувавши у взаємозв`язку норми постанови від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, пунктів 89-90 підрозділу 2, пункти 521, 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, ст.58 Конституції України, рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року №1-зп/1997, висновки у постанові Верховного Суду від 12.03.2024 у справі №160/13661/23 та у постанові Верховного Суду від 02.04.2024 у справі №520/8349/23 і відповідно до ч.5 ст.242 КАС України є обов`язковими для застосування судом, суд у вказаній справі дійшов висновку, що збільшений термін реєстрації ПН в ЄРПН та зменшений розмір штрафних санкцій можуть бути застосовані лише щодо ПН, складених та зареєстрованих несвоєчасно після набрання чинності Законом №2876-IX або до накладних, строк реєстрації яких не скінчився станом на день набрання чинності цим Законом (08 лютого 2023 року), а доводи позивачки про те, що підлягають застосуванню розміри штрафних санкцій, передбачені пунктом 90 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, є безпідставними. Тому вказане ППР визнав правомірним, а в задоволенні позовних вимог суд відмовив. Рішення набрало законної сили. Отже, обов`язок зареєструвати вказані в переліку до ППР №358/23-00-24-04-01 ПН у позивачки наявний.
Частина 4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) приписує, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Крім того, на підставі ст.1291 Конституції України Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Тому суд у цій справі не переоцінює встановлені судом у вказаній вище справі між тими ж сторонами обставини та факти податкової перевірки, визнані судом підтвердженими та обґрунтованими.
Згідно з пунктом 1201.2 ст.1201 ПК України відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, ПН та/або розрахунку коригування до такої ПН в ЄРПН (крім ПН/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування ПДВ; ПН/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою, ПН, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої ПН, ПН, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої ПН, ПН, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу), що зазначена в ППР, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з ПДВ, зазначеної у такій ПН та/або розрахунку коригування до ПН, або від суми ПДВ, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо ПН на таку операцію не складено. У разі зупинення реєстрації ПН/розрахунку коригування в ЄРПН згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття відповідного рішення щодо відновлення реєстрації таких ПН/розрахунків коригування.
Відсутність реєстрації в ЄРПН ПН та/або розрахунку коригування до такої ПН, зазначених в абзаці першому цього пункту, після спливу 10 календарних днів, наступних за днем отримання платником податку податкового повідомлення-рішення, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з ПДВ, зазначеної в такій ПН та/або розрахунку коригування до ПН або від суми ПДВ, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо ПН на таку операцію не складено.
У разі реєстрації в ЄРПН ПН та/або розрахунку коригування до такої ПН, зазначених в абзаці першому цього пункту, протягом 10 календарних днів, наступних за днем отримання платником податку податкового повідомлення-рішення, штрафні санкції, передбачені абзацом другим цього пункту та пунктом 120-1.1 цієї статті, не застосовуються.
У разі відсутності реєстрації в ЄРПН ПН/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування ПДВ, та/або ПН/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою, ПН, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої ПН, ПН, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої ПН, ПН, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації ПН та/або розрахунку коригування до такої ПН в ЄРПН, що зазначена в податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3400 гривень. 
Порівнявши відомості зареєстрованих ПН зі вказаними в розрахунку до спірного ППР та дані акту перевірки від 22.11.2023, суд встановив відсутність фактів реєстрації ПН після спливу 10 днів від дати прийняття ППР від 24.01.2024 №358/23-00-24-04-01 на виявлені податковою перевіркою суми ПДВ, у т.ч. від реалізації через РРО готівковими коштами неплатникам ПДВ, правомірність висновків щодо чого встановлена вказаним вище рішенням суду, яке набрало законної сили. Отже, застосування штрафу в спірних правовідносинах у цій справі та їх розмір відповідають закону.
Вказані позивачем ПН, зареєстровані в ЄРПН на менші суми ПДВ та відносно інших суб`єктів їх отримання, не стосуються висновків акту перевірки, встановлених з відомостей про обіг коштів позивачки, РРО, зед-звітів та інших даних, за які винесене ППР №358/23-00-24-04-01.
Щодо форми спірного ППР суд урахував, що воно винесене за формою ПН. Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затверджений наказом Міністерства фінансів України 28 грудня 2015 року № 1204 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 31 грудня 2020 року № 846), зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2021 року за № 222/35844, а саме пункт 2 розділу ІІ – приписує таку форму у разі відсутності складання та/або реєстрації ПН в ЄРПН протягом граничних строків, передбачених статтею 201 Кодексу (попередження про необхідність складання та/або реєстрації податкової накладної), виявлення контролюючим органом помилок при визначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної (попередження про необхідність виправлення платником податку - продавцем помилок при визначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної) (додатки 26, 27). Тобто, застосована форма спірного ППР відповідає приписам закону.
З приводу посилання позивача на відсутність повноважень посадової особи, що підписала спірне ППР, суд урахував такий підпис наклав ОСОБА_2 , як в.о. керівника – заступника начальника відповідача. Наказом відповідача від 16.09.2025 №394 щодо розподілу обов`язків між керівництвом, а саме в пункті 2 передбачено, що у разі відсутності взаємозамінних осіб обов`язки щодо здійснення їх повноважень у частині розгляду вхідної кореспонденції та підписання документів покладаються на заступника начальника або особу, яка виконує його обов`язки, фактично присутньою на робочому місці. Оскільки наявність керівництва на дату винесення спірного ППР доказами не підтверджено, повноваження А.Андрушка його підписувати не спростовано.
Тому суд дійшов висновку про правомірність ППР та відсутність підстав для його задоволення.
Заявлені доводи позивача не обґрунтовані та повторно надані докази для переоцінки встановлених у справі №580/5040/24 фактів не враховані.
Зважаючи на результат вирішеного спору згідно зі ст.ст.132-139 КАС України, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору за звернення до суду з позовною заявою розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні позовних вимог адвоката Чакалова Р.К. від імені фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Черкаській області (18002, м.Черкаси, вул.Хрещатик, буд.235; код ЄДРПОУ 44131663) про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 03.10.2025 №18118/23-00-24-04-01.
2. Судові витрати розподілу не підлягають. 
3. Копію рішення направити учасникам справи.
4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання повного його тексту.

Суддя 	Анжеліка БАБИЧ 	

Повний текст рішення виготовлений і підписаний 29.04.2026.