Справа № 747/70/26 
Провадження № 2/747/105/26 

РІШЕННЯ
іменем України

19.05.2026 року селище Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Тіщенко Л.В. 
секретаря Зірки В.П. 

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Талалаївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Талалаївської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування уточненого позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрито спадкову справу. Позивач як спадкоємець 1 черги за законом подав заяву про прийняття спадщини. Спадщина складається з 1/5 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 та майнового паю. 24 квітня 2014 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері на майновий пай. 20 листопада 2025 року позивач звернувся до нотаріальної контори щодо оформлення права власності на 1/5 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 . Але позивачу відмовлено в оформленні права власності на дане нерухоме майно в зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. Тому позивач ОСОБА_1 просить суд визнати за ним право власності на 1/5 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку А 1-1, прибудови а3-1, а4-1, а21, сараю Б1-1, б2-1, б3-1,в2-1, гаражу В1-1, Г1-1, д1-1, погреба в3, вбиральні у, огорожі № 1, хвіртки №2, ворота з хвірткою №3, колодязь № 4 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Ухвалою від 10 березня 2026 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначене підготовче судове засідання на 24 березня 2026 року, яке було відкладено на 22 квітня 2026 року у зв`язку з надходженням уточненої позовної заяви. Ухвалою підготовчого судового засідання від 22 квітня 2026 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано з Державного нотаріального архіву Чернігівської області копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , справу призначено до розгляду на 19 травня 2026 року, про що учасники справи повідомлені належним чином. 
В судове засідання позивач не з`явився, в позовній заяві просив суд розглянути справу без його участі. Представник відповідача – Талалаївської селищної ради – в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подали заяву про розгляд справи без участі представника селищної ради, позовні вимоги визнають. 
Суд, розглянувши заяви учасників справи, приходить до наступного висновку. 
Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, які підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, наданими учасниками справи на підтвердження своїх вимог та заперечень щодо позову, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 
Так, судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 75 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.43)
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , в графі «Мати» зазначено ОСОБА_2 (а.с.41) Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом 24 квітня 2014 року спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна ОСОБА_2 є її син ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з майнового паю в пайовому фонді КСП «Дружба» та карткового рахунку в АТ «Ощадбанк» (а.с.42) Згідно повідомлення завідувача Ічнянської державної нотаріальної контори від 20.11.2025 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 на 1/5 частку житлового будинку по АДРЕСА_1 , оскільки ним не надано правовстановлюючі документи на вказане майно (а.с.45) У районній газеті «Трибуна хлібороба» за 05 березня 2026 року поміщено оголошення про те, що свідоцтво про право власності на житловий будинок садибного типу по АДРЕСА_1 , видане 26.09.1996 року КП «Прилуцьке МБТІ» на ім`я ОСОБА_1 , 1/5 частки, ОСОБА_3 , 1/5 частки, ОСОБА_2 , 1/5 частки, ОСОБА_4 , 1/5 частки, ОСОБА_5 , 1/5 частки, вважати недійсним (а.с.61) Згідно довідки Комунального підприємства «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 25.112025 року в сЛипове по АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 року зареєстроване право власності за ОСОБА_1 1/5 частки, ОСОБА_3 1/5 частки, ОСОБА_2 1/5 частки, ОСОБА_4 1/5 частки, ОСОБА_5 1/5 частки на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 26.09.1996 року (а.с.40) На замовлення ОСОБА_1 ФОП ОСОБА_6 виготовлений технічний паспорт на житловий будинок садибного типу по АДРЕСА_1 . Згідно даного технічного паспорту домогосподарство за вказаною адресою складається з житлового будинку А 1-1, прибудови а3-1, а4-1, а21, сараю Б1-1, б2-1, б3-1, в2-1, гаражу В1-1, Г1-1, д1-1, погреба в3, вбиральні у, огорожі № 1, хвіртки №2, ворота з хвірткою №3, колодязь № 4 (а.с.8-22) Згідно звіту про незалежну оцінку майна від 25.01.2026 року, проведеного суб`єктом оціночної діяльності – ОСОБА_6 на замовлення ОСОБА_1 ринкова вартість будинку садибного типу по АДРЕСА_1 , на дату оцінки становить 260 007 грн (а.с. 25-39) 
Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані як загальними нормами Цивільного кодексу України щодо права власності та спадкування. 
З встановленого в судовому засіданні випливають наступні правовідносини. 
Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване чи придбане до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження чи придбання, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. 
Відповідно ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. 
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. В п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 - що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Даний підхід, закріплено також в п. 37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де вказано, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Як встановлено в судовому засіданні, у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на спадкове домоволодіння. 
Таким чином, суд приходить до висновку, що спадкодавець ОСОБА_2 згідно діючого на час оформлення права власності в передбаченому законом порядку набула право власності на 1/5 частину житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , але правовстановлюючий документ на нього втрачений. 
У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Однією з законних підстав набуття права власності є спадкування. Згідно листа Міністерства юстиції України «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» від 21 лютого 2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. 
Відповідачем у справі є Талалаївська селищна рада, яка в силу ст.335 ЦК України наділена повноваженням ініціювати питання про передачу безхазяйного майна у комунальну власність. Поскільки відповідачем надано заяву про визнання позову ОСОБА_1 , який являється спадкоємцем за законом після смерті матері, займається оформленням спадщини, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позову. 
Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві нам момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Ст. 1217 ЦК передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або законом. На підставі ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, враховуючи положення норм діючого законодавства про спадкування – ЦК України - за яким до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

На підставі викладеного, керуючись ст. 16, 328, 392, 1216-1218, 1297 ЦК України, ст.ст.12, 13, 76-82, 141, 200, 206, 265, 264-265 ЦПК України, суд, - 

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Талалаївської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом - задовольнити. 

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцем с Липове Талалаївського району Чернігівської області ( НОМЕР_3 ), право власності на 1/5 (одну п`яту) частину житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 - житловий будинок А 1-1, прибудову а3-1, а4-1, а2-1, сарай Б1-1, б2-1, б3-1, в2-1, гараж В1-1, Г1-1, Д1-1, погріб в3, вбиральню у, огорож у № 1, хвіртку №2, ворота з хвірткою №3, колодязь № 4 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . 

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня отримання учасниками справи копії рішення. 

Суддя Л.В.Тіщенко