Номер провадження: 33/813/745/26
Номер справи місцевого суду: 947/856/26 
Головуючий у першій інстанції Прохоров П. А. 
Доповідач Котелевський Р. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 20.02.2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресами: АДРЕСА_1 , а також АДРЕСА_2 , 
визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП,
встановив:

Оскарженою постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), що складає 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу, а також стягнуто судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Згідно з оскарженою постановою, 29.11.2025 року о 23:35 годин в м.Одеса, по вул.Довга, 87/1, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «SUBARU FORESTER» державний номер НОМЕР_1 не мав при собі посвідчення водія на право керування відповідної категорії. Правопорушення скоєно повторно протягом року, тому своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову та закрити провадження по справі в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 посилається на те, що не був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання, а справа в місцевому суді розглянута без його участі. 
Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 мотивує тим, що місцевий суд допустив неповноту судового розгляду, тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. 
У судові засідання апеляційного суду призначені на 07.04.2026 року, 12.05.2026 року та 09.06.2026 року, будучи повідомленим про розгляд справи шляхом надсилання викликів за адресами місця проживання у м. Одесі та м. Харкові, зазначеними апелянтом в матеріалах справи та апеляційній скарзі, а також шляхом надсилання телефонних повідомлень за вказаним ним номером мобільного телефону, ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, із заявами або клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не звертався(а.с.24, 26-28). 
Згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року за №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. 
У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), суд зазначив, що сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».
Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Дана справа про адміністративне правопорушення перебуває в провадженні апеляційного суду з 16.03.2026 року і до теперішнього часу не розглянута, у зв`язку з неявкою апелянта до суду.
Водночас ч.4 ст.294 КУпАП встановлено, що апеляційний перегляд постанови судді в справах про адміністративне правопорушення здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
На думку суду, поведінка ОСОБА_1 , зокрема його неодноразові неявки до суду, призводять до затягування розгляду справи на невизначений період часу. 
Апеляційний суд наголошує, що ОСОБА_1 , у разі неможливості прибути до суду, не був позбавлений права прийняти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних засобів зв`язку, а також мав можливість скористатись правовою допомогою захисника, але цього не зробив. 
Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
За наведених обставин апеляційний суд вважає, що судом здійснені всі можливі заходи для забезпечення права ОСОБА_1 на доступ до суду, проте останній тричі не з`явився до суду за викликом, не скористався своїм правом приймати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, або скористатись правовою допомогою захисника, а отже він свідомо, за власної волі, не реалізував свої процесуальні права, передбачені ст.268 КУпАП.
Враховуючи викладене, з метою розгляду справи в розумні строки, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .
При цьому, апеляційний суд враховує, що приписами ч.2 ст.268 КУпАП не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, суд дійшов таких висновків.
Що стосується клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, судом встановлено таке.
Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Відповідно до норм діючого законодавства, строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Із матеріалів судової справи вбачається, що оскаржена постанова ухвалена місцевим судом 20.02.2026 року без участі ОСОБА_1 .
Матеріали справи не містять відомостей про те, коли саме ОСОБА_1 отримав копію оскарженої постанови та чи отримував він її взагалі. 
За наведених обставин, з метою забезпечення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на доступ до суду, яке випливає з п.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, і є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд, суд вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.
Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскарженої постанови, судом встановлено таке.
У відповідності до ч.7 ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду...., а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Апеляційний вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення врахував вимоги ст.ст. 245, 252 КУпАП і на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.
Так, винуватість ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №527518, відповідно до якого, 29.11.2025 року, о 23:35 год, в м. Одесі, по вул. Довга, 87/1, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «SUBARU FORESTER» державний номер НОМЕР_1 , не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив вимоги п.2.1а Правил дорожнього руху. ОСОБА_1 вчинив дане правопорушення повторно протягом року, оскільки раніше вже притягувався до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП відповідно до постанови ЕНА №6099124 від 06.11.2025 року за (а.с.1).
Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №527518 від 29.11.2025 року, на місці його складання підписаний ОСОБА_1 . При цьому, в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» будь-яких зауважень або заперечень щодо обставин, викладених у протоколі ОСОБА_1 не зазначив, зокрема не заперечував факту керування ним транспортним засобом.
Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП, тому є допустимим доказом.
Диспозиція ч.5 ст.126 КУпАП, за якою ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності в даній справі, передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою статті 126 КУпАП.
В матеріалах справи містяться копія постанови серії ЕНА №6099124 від 06.11.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн (а.с.3).
Відомості стосовно того, що вказана постанова оскаржувалась ОСОБА_1 в порядку адміністративного судочинства матеріали справи не містять та апелянтом суду не надано.
Факт повторності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом, без відповідних документів на право керування таким транспортним засобом, також підтверджується довідкою старшого інспектора з ОД ВАП УПП в Одеській області Бойко М. (а.с.5).
Крім того, в матеріалах справи наявна довідка з якої вбачається, що відповідно до звірки з базою ІКС ІПНП «Адмінпрактика», станом 30.11.2025 року громадянин ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія (а.с.4). 
Апеляційний суд вважає, що зібрані по справі письмові докази повністю узгоджуються між собою, є достовірними, належними, допустимими, достатніми та в своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.
Апеляційний суд зауважує, що одним з основоположних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення є принцип диспозитивності, відповідно до якого учасники адміністративно-юрисдикційного провадження за власним розсудом можуть розпоряджатися своїми правами: звертатися чи не звертатися зі скаргами в органи адміністративної юстиції, знайомитися чи не знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, користатися послугами перекладача, оскаржити постанови по справах про адміністративні правопорушення.
Проте, ОСОБА_1 не з`явився в судові засідання апеляційного суду та не скористався своїм правом надати суду нові докази на підтвердження доводів апеляційної скарги щодо незаконності постанови місцевого суду.
Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Положеннями ст.33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Апеляційний суд вважає, що накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.ст. 23, 33, ч.5 ст.126 КУпАП.
Враховуючи викладене, суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.
Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, 

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м.Одеси від 20.02.2026 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Постанову Київського районного суду м. Одеси від 20.02.2026 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення й оскарженню не підлягає.

Суддя
Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський