ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.05.2026 Справа № 914/4060/25 
Господарський суд Львівської області у складі судді Никон О.З., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань та повідомлень сторін
справу №914/4060/25
За позовом: Комунального підприємства «Адміністративно-технічного управління», м. Львів
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпрес», м. Львів
про стягнення 7 938, 00 грн
ВСТАНОВИВ:
На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Комунального підприємства «Адміністративно-технічного управління» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпрес» про стягнення 7 938, 00 грн.
Хід розгляду справи.
Ухвалою суду від 20.01.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (суддя Мороз Н.В.).
Згідно з розпорядженням керівника апарату суду №108 від 04.03.2026 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи № 914/4060/25 та визначено суддю Никон О.З. для подальшого її розгляду.
Ухвалою суду від 09.03.2026 справу прийнято новим складом суду та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань та повідомлення (виклику) сторін.
Сторони повідомлялись про прийняття справи до розгляду новим складом суду шляхом направлення копії ухвали в їх електронний кабінет та отримали таку 10.03.2026. 
Аргументи сторін. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач самовільно встановив тимчасову споруду по вул. Академіка А. Сахарова, 2 в місті Львові та здійснював підприємницьку діяльність без документів, а саме: договору на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою для розміщення тимчасових споруд та паспорта прив`язки тимчасових споруд. Крім того, на вимогу Франківської районної адміністрації Львівської міської ради добровільно не демонтував тимчасово встановлену споруду. 
Виконуючи рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №504, позивач 23.05.2025 здійснив демонтаж встановленої тимчасової споруди із залученням підрядника ФОП Заремба І.Є. В результаті демонтажу позивачу було завдано майнової шкоди, яка полягала у понесенні витрат, пов`язаних з демонтажем та доставкою на майданчик тимчасового зберігання тимчасової споруди на суму 7 938,00 грн.
Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, щодо позову в установленому порядку не заперечив.
Обставини справи.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерпрес» встановило тимчасову споруду на вулиці Академіка А. Сахарова 2 в місті Львові та здійснювало підприємницьку діяльність без документів, а саме: договору на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою для розміщення тимчасових споруд, паспорта прив`язки тимчасових споруд. Окрім того, відповідач не включений в Комплексну схему розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території м. Львова.
Виконавчий комітет Львівської міської ради 23.05.2025 прийняв рішення №504 «Про усунення перешкод для реконструкції частини нежитлової будівлі під літерою «А-1» (ремонтний цех, майстерні служби колії) та реконструкції з переоснащенням будівлі під літерою «Б-1» (прохідна) на вулиці Д. Вітовського, 57 у місті Львові» (надалі- Рішення), яким рекомендовано відповідачу демонтувати тимчасову споруду для здійснення підприємницької діяльності на вулиці Академіка А. Сахарова, 2.
Супровідним листом №35-вих-86828 від 16.06.2025 Франківська районна адміністрація Львівської міської ради скеровувала відповідачу рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 23.05.2025 № 504, однак відповідач на вказаний лист не відреагував та самовільно встановлену тимчасову споруду в добровільному порядку не демонтував.
Згідно з пунктом 3 вказаного рішення, у разі нездійснення демонтажу у добровільному порядку, Комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління» визначено уповноваженою особою, спільно з Франківською районною адміністрацією на виконання демонтажу тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності на вулиці Академіка А. Сахарова, 2 в місті Львові.
23 червня 2025 року на виконання рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №504 від 23.05.2025, позивач із залученням підрядника ФОП Заремба І.Є., уклавши договір на виконання робіт №19 від 23.06.2025, здійснив демонтаж тимчасової споруди, розміщеної на вулиці Академіка А. Сахарова 2 у місті Львові.
Факт проведення демонтажу тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності підтверджено актом здачі-прийняття робіт №ОУ-00000104 від 23.06.2025 на суму 6 615,00 грн без ПДВ та рахунком на оплату №2 від 23.06.2025.
Плата за демонтаж та доставку тимчасової споруди на майданчик тимчасового зберігання передбачена додатком до договору №19 від 23.06.2025 та становить 1 500,00 грн за квадратний метр без ПДВ, тобто вартість демонтажних робіт виконаних ФОП Заремба І.Є., складає 7 938,00 грн (4,41 кв. м. * 1 500,00 грн = 6 615,00 грн + 20% ПДВ).
01 липня 2025 року позивач скеровував на адресу відповідача лист-вимогу №2410-10-3258 від 30.06.2025 про відшкодування 6 615,00 грн – витрат понесених позивачем у зв`язку з демонтажем тимчасової споруди в 10-ти денний термін. Проте станом на подачу позовної заяви до суду (30.12.2025) відповідач вказаної суми витрат не відшкодував.
Позивач ствердив, що в результаті здійсненого демонтажу йому завдано майнової шкоди, яка полягала у понесенні витрат, пов`язаних з демонтажем на суму 7 938,00 грн, які включають 1 323,00 грн (20% ПДВ), так як позивач є платником податку на додану вартість, що підтверджено свідоцтвом платника ПДВ №100266158.
Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення, висновки суду.
Згідно пункту 2.2.5 Статуту Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» одним із напрямків його діяльності є виконання функцій, визначених окремими ухвалами Львівської міської ради, рішеннями виконавчого комітету; розпорядженнями міського голови, наказами та дорученнями Уповноваженого органу, департаменту економічного розвитку.
Відповідно до частини 1 статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.
Суд встановив, що відповідач самовільно встановив тимчасову споруду на вулиці Академіка Сахарова 2 у місті Львові. 
Матеріали справи не містять ні договору на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою для розміщення тимчасових споруд, ні паспорта прив`язки тимчасових споруд чи доказів включення в Комплексну схему розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності. 
Враховуючи те, що відповідач рішення №504 Львівської міської ради про демонтаж тимчасової споруди у добровільному порядку не виконав, позивач спільно із районною адміністрацією, а також із залученням підрядника, 23.06.2025 провів демонтаж тимчасової споруди, що підтверджено наявним в матеріалах справи актом наданих послуг.
01.07.2025 позивач надіслав лист-вимогу від 30.06.2025 про відшкодування понесених ним витрат у зв`язку з демонтажем тимчасової споруди, однак відповідач ніяк не відреагував на таку вимогу та суму витрат не відшкодував.
Статтею 22 Цивільного кодексу України визначено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відповідно до частини 2 статті 623 Цивільного кодексу України, розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, повинен бути реальним та доведеним позивачем.
Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Для застосування деліктної відповідальності необхідною є наявність усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою; вина завдавача шкоди. При цьому, в деліктних правовідносинах на позивача покладається обов`язок з доведення наявності шкоди, протиправності поведінки заподіювача шкоди, а також причинного зв`язку між такою протиправною поведінкою та шкодою. Водночас на заподіювача шкоди покладається обов`язок щодо доведення відсутності його вини у заподіянні цієї шкоди.
Позивач є платником податку на додану вартість, що підтверджено свідоцтвом платника ПДВ №100266158.
Після надходження на рахунок підприємства відшкодованих витрат, Комунальне підприємство «Адміністративно – технічне управління» змушене буде сплатити 20 % ПДВ у бюджет.
Податок на додану вартість це непрямий податок, який входить в ціну товарів (робіт, послуг) та сплачується покупцем, але його облік та перерахування до державного бюджету здійснює продавець (податковий агент).
Відповідно до статті 193 Податкового кодексу України, ставки податку встановлюються від бази оподаткування в таких розмірах: 20 відсотків.
Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Податкового кодексу України, податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони митної справи пов`язує сплату ним податку.
Статтею 188 Податкового кодексу України передбачено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів. До складу договірної вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних та нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг.
Отже, нарахування комунальним підприємством «Адміністративно-технічне управління» 20 % податку на додану вартість відповідає вимогам законодавства.
Наявними у матеріалах справи документами підтверджено факт самовільного встановлення тимчасової споруди на вулиці Академіка А. Сахарова 2 у місті Львові, невиконання вимоги щодо добровільного усунення допущених порушень, здійснення демонтажу із залученням підрядника та факт понесених витрат на суму 6 615,00 грн без ПДВ. 
Загальна сума понесених позивачем витрат з урахуванням ПДВ становить 7 938,00 грн.
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 77 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. 
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне:
Сплачена позивачем сума судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджена платіжною інструкцією №4053 від 17.12.2025 на суму 3 028,00 грн.
Згідно пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, тому витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.
Водночас, за приписами частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Таким чином, враховуючи подання до суду позовної заяви в електронній формі, на боржника слід покласти витрати зі сплати судового збору на суму 2 422,40 грн (3028 х 0,8). 
Керуючись статтями 73, 74, 129, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
УХВАЛИВ:
1.Позов задовольнити повністю.
2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпрес» (місцезнаходження: 79004, місто Львів, вулиця Володимира Великого, будинок 5 А; ідентифікаційний код: 23948055) на користь Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» (місцезнаходження: 79005, місто Львів, площа Міцкевича, будинок 6/7; ідентифікаційний код: 13804591) 7 938,00 грн витрат, пов`язаних з проведенням демонтажу тимчасової споруди та 2 422,40 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.
3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в строки, визначені статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Никон О.З.