Справа № 357/1944/26
3/357/1267/26 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.04.2026 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гавенко О.Л. розглянувши матеріали, що надійшли з Національної поліції України Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області полку патрульної поліції в м.Біла Церква та Білоцерківському районі батальйону №1, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , молодшого сержанта, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , 
у вчиненні адмінінстартивного правопоршення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,- 

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу серії ЕПР1 № 578014 від 28.01.2026, 28.01.2026 року о 22:00 на трасі а/д М-05 Київ-Одеса 78 км водій ОСОБА_1 керував т/з Audi, н.з. НОМЕР_3 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідність та порушення мови. На вимогу поліцейського пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння в найближчому медичному закладі у лікаря-нарколога водій категорично відмовився.
У попередньому судовому засіданні правопорушник ОСОБА_1 вину категорично не визнав.
Захисник Чеботарьова Ю.В. 30.04.2026 року просила закрити провадження по справі, клопотання про закриття подано 16.03.2026.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, а саме протокол серії ЕПР1578014 від 28.01.2026, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, акт, рапорт та відеозаписи події від 28.01.2026, вважає, що справа підлягає закриттю за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи із наступного.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання належних доказів.
Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України, лише законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями, та відповідальність за них. Органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).
Наведене вказує на необхідність застосування при розгляді справи принципів кримінального судочинства. При оцінці доказів та вирішенні питань про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення суд застосовує відповідні положення кримінального процесуального законодавства, оскільки адміністративне правопорушення за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.
Ч.1ст.130 КУпАП України передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку. Суб`єктом правопорушення є водій транспортного засобу.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, права і свободи громадян, власність, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.
Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, що визначають його як правопорушення і є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Згідно з п. 1.1 розд. 1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2006 № 1306 (далі - ПДР України), ці Правила встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти щодо дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритих територіях тощо) повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення водія або тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі (п. 1.10 ПДР).
Об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або у відмові водія від проходження огляду у встановленому порядку.
Відповідно до п. 2.9а ПДР заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi, н.з. НОМЕР_3 з ознаками наркотичного сп`яніння.
Разом з тим, під час судового розгляду та дослідження матеріалів справи, у тому числі відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, судом встановлено істотні порушення вимог законодавства під час документування події.
Щодо порушення порядку проведення огляду.
ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд у КНП БМР «Таращанська міська лікарня», що не є найближчим медичним закладом, як вбачається з відповіді директора Департаменту охорони здоров`я Київської обласної військової адміністрації Т.Земляк. 
Крім того, згідно відповіді КНП БМР «Таращанська міська лікарня» огляди в закладі на визначення стану сп`яніння проводяться тільки для водіїв, територіально зупинених в межах Таращанської міської територіальної громад (копія відповіді від 08.01.2026) наявна в матеріалах справи.
Щодо виявлених ознак наркотичного сп`яніння. 
Під час розмови з працівниками поліції ОСОБА_1 неодноразово наголошує, що має контузії і ряд захворювань. Проте однією з ознак в протоколі зазначено – порушення мови. Проте, відповідно до виписок з медичної карти хворого вбачається, що ОСОБА_1 отримав акубаротравму під час виконання бойового завдання, мали місце явища психотравми, що пояснює порушення його мови.
Крім того, не можливо встановити яким чином водія відсторонили від керування транспортним засобом. 
Щодо особи правопорушника, то ОСОБА_1 є військовослужбовцем, що підтверджується копією військового квитка НОМЕР_4 . Має подяку за сумління виконання службових особовязків ( НОМЕР_5 окремий штурмовий полк). Нагороджений медаллю «За військову службу Україні» (№ НОМЕР_6 ) Президента України від 02.05.2022. ОСОБА_1 має подяку за сумління виконання бойових завдань командира оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_2 . ОСОБА_1 під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, що підтверджується копією довідки № 526848 від 31.03.2026.
Таким чином, у матеріалах справи відсутня сукупність належних, допустимих та достатніх доказів, які б у своїй єдності та взаємозв`язку підтверджували вину ОСОБА_1 поза розумним сумнівом.
За таких обставин суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до ст. 62 Конституції України та практики Європейського суду з прав людини у справах «Кобець проти України», «Коробов проти України», вина особи має бути доведена поза розумним сумнівом, а всі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи.
Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходам впливу інакше як на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є лише ті фактичні дані, які отримані у передбаченому законом порядку, а згідно зі ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.
Верховний Суд у своїх постановах (зокрема від 24.01.2019 у справі №127/18803/17, від 15.04.2021 у справі №522/1168/20) наголошує, що порушення процедури проведення огляду та відсутність належної відеофіксації виключають можливість визнання доказів допустимими та достатніми для встановлення стану сп`яніння.
Європейський суд з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд включає вимогу відсутності свавільних дій з боку органів державної влади.
Суд також враховує, що обов`язок зі збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення покладається на осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
Держава не може перекладати обов`язок доведення невинуватості на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки це суперечить принципу презумпції невинуватості, закріпленому у ст. 62 Конституції України.
Судовий розгляд має здійснюватися з дотриманням принципів верховенства права, законності, змагальності сторін, рівності учасників процесу та презумпції невинуватості, а також забезпечення доведеності вини.
Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за умови доведення наявності в її діях складу правопорушення на підставі повної, всебічної та об`єктивної оцінки всіх доказів у справі.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність факту вчинення адміністративного правопорушення, неналежне оформлення матеріалів справи та порушення встановленого порядку збирання доказів, у зв`язку з чим у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

Керуючись ст.ст. 7, 251, 247, 280, 283, 284 КУпАП, – 

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП .
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та потерпілим, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП. 
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області. 

Суддя	О.Л. Гавенко