ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

02 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/34847/25	
Суддя І інстанції – Олійник В.М.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),
суддів: Сафронової С.В., Кальника В.В., 
розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКП НОМЕР_1 , по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ з 04.06.2025 року.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 15.01.2025 призначити та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2026 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ, з 04.06.2025 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ, з 15.01.2025 року.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, скаржник зазначає, що позивача переведено з пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058 на пенсію по інвалідності відповідно до Закону №2262 з 04.06.2025, а саме з дати відправлення уповноваженим органом на адресу пенсійного органу заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Державній прикордонній службі України в період з 25.10.2022 по 14.01.2025 року, що підтверджується записами військового квитка серії НОМЕР_2 від 24.10.2022 року.
ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 04.07.2024 року.
Починаючи з 03.06.2024 року ОСОБА_1 призначена пенсії по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
11.08.2025 року рішенням Експертної команди з оцінювання функціональної повсякденності особи здійснено переогляд ОСОБА_1 та з 01.07.2025 року інвалідність ІІ групи встановлено безстроково.
Відповідно до витягу із наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України №49-ОС від 14.01.2025 року ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення у відставку з 15.01.2025 року.
15.02.2025 року Адміністрацією Державної прикордонної служби України оформлено подання та матеріали для призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які були відправлені на адресу Пенсійного фонду 04.06.2025 року.
30.10.2025 року ОСОБА_1 звернувся до керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зі скаргою, в якій зазначив, що при призначенні з 04.06.2025 року, а не з 15.01.2025 року пенсії по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону №2262-ХІІ не враховані положення пункту «а» статті 21 Закону №2262-ХІІ, відповідно до яких пенсія по інвалідності за цим Законом призначаються особам з інвалідністю внаслідок війни в таких розмірах: І група – 100%; ІІ групи – 80%; ІІІ групи – 60% відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №68215-51528/Д-01/8-0400/25 від 28.11.2025 року позивачеві повідомлено, що ОСОБА_1 переведено з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ, з дати відправлення уповноваженим органом на адресу Пенсійного фонду заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами. 
Вважаючи протиправними дії пенсійного органу щодо призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ з 04.06.2025 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами пунктів 1, 6 частини 1 статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, та деяких інших осіб, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 за № 2262-ХІІ (Далі – Закон №2262-ХІІ), згідно з яким держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Відповідно до статті 7 Закону №2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. 
У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором. 
При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.
Відповідно до статті 18 Закону №2262-ХІІ пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.
Відповідно до статті 21 Закону Закону №2262-ХІІ пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються в таких розмірах:
а) особам з інвалідністю внаслідок війни I групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку);
б) іншим особам з інвалідністю I групи - 70 процентів, II групи - 60 процентів, III групи - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).
Відповідно до статті 26 Закону №2262-ХІІ пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються на весь час інвалідності, встановленої медико-соціальною експертною комісією, а особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" - довічно. Повторний огляд цих осіб з інвалідністю провадиться лише за їх заявою.
В межах даної справи обставини наявності у позивача права на призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №2262-ХІІ не є спірним. Натомість, спірним є дата, з якої така пенсія повинна бути призначена позивачу.
В свою чергу, відповідно до пункту «б» частини 1 статті 50 Закону №2262-ХІІ пенсії відповідно до цього Закону призначаються: особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які визнані особами з інвалідністю до закінчення трьох місяців з дня звільнення їх зі служби внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства, пенсія призначається з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до витягу із наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України №49-ОС від 14.01.2025 року ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення у відставку з 15.01.2025 року.
Відповідно, в силу положень п. «б» ч.1 ст. 50 Закону №2262-ХІІ пенсія по інвалідності позивачу підлягає призначенню з 16.01.2025 року.
При цьому, положеннями ч.3 ст. 50 Закону №2262-ХІІ передбачено, що пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.
У такому випадку, враховуючи те, що подана та матеріали для призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до Закону №2262-ХІІ надіслані Адміністрацією Державної прикордонної служби України 04.06.2025, тобто в межах 12 місяців з дня виникнення у позивача права на пенсію, то дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо призначення пенсії по інвалідності з 04.06.2025, а не з 16.01.2025 є протиправними.
Разом з тим, суд першої інстанції задовольняючи вимоги позову та зобов`язуючи Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити, нарахувати та виплатити позивачу пенсію по інвалідності відповідно до Закону №2262-ХІІ з 15.01.2025 року не звернув належної уваги на визначених ст. 50 Закону №2262-ХІІ строках призначення пенсії, відповідно до яких, пенсія по інвалідності позивачу повинна бути призначена з 16.01.2025 року. 
Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає зміні.
Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області – задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2026 року – змінити, виклавши абзац третій його резолютивної частини абзацом наступного змісту.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ, з 16.01.2025 року.
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2026 року – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 
В повному обсязі постанова складена 02 червня 2026 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов 

суддя С.В. Сафронова 

суддя В.В. Кальник