ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/9834/25 Суддя (судді) першої інстанції: Соломко І.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.
Суддів: Беспалова О.О., Вівдиченко Т.Р.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про:
- визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування додаткової винагороди та премії за червень-липень 2022 року, позбавлених наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 3 серпня 2022 року № 25, та зобов`язання нарахувати додаткову винагороду та премії за червень-липень 2022 року, позбавлених наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 3 серпня 2022 року № 25;
- визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо вжиття заходів та забезпечення нарахування і виплати додаткової винагороди та премій за червень-липень 2022 року, позбавлених наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 3 серпня 2022 року № 25, з урахуванням рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року у адміністративній справі № 620/7801/22, та зобов`язання забезпечити нарахування та здійснити виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з розрахунку 30 000,00 грн на місяць, та премій за червень-липень 2022 року, позбавлених наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 3 серпня 2022 року № 25.
Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що наказ командира Військової частини НОМЕР_2 від 3 серпня 2022 року № 25, яким його позбавлено додаткової винагороди та премії за червень-липень 2022 року, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року у справі № 620/7801/22 скасовано, а отже, відповідач мав нарахувати та виплатити позивачу вказані складові грошового забезпечення, що у свою чергу не зробив. У листопаді 2024 року позивач звернувся до відповідача з відповідним рапортом щодо проведення спірних виплат, проте відновлення його прав не вирішується, результати розгляду рапорту невідомі. 
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
Суд дійшов висновку, що Військовою частиною НОМЕР_1 доведено свою позицію на спростування доводів позивача.
Не погодившись з таким рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року у адміністративній справі № 620/9834/25; ухвалити у даній справі нове судове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_1 ; визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_3 ), яка полягає у ненарахуванні і невиплаті за червень-липень 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», та премій, позбавлених наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 03 серпня 2022 року №25 з урахуванням рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року у адміністративній справі № 620/7801/22; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) премії за червень-липень 2022 року, яких було позбавлено наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 03 серпня 2022 року № 25; провести повний судовий розгляд даної справи із дослідженням всіх наявних матеріалах справи доказів.
Скарга мотивована тим, що судове рішення є незаконним, необ`єктивним та необґрунтованим. Оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, за хибними висновками, які не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать між собою один одному, при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, на підставі вибірково та однобічно досліджених доказів. Такі порушення відповідно до ст.ст. 293, 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставами для апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції, перегляду судом апеляційної інстанції даної справи у повному обсязі з дослідженням всіх доказів та ухвалення судом апеляційної інстанції у даній справі нового рішення по суті спірних правовідносин.
Відмовляючи у задоволенні позову в частині вимог щодо додаткової грошової винагороди, суд першої інстанції послався на те, що згідно витягу з розрахунково-платіжної відомості № 8/36 за серпень 2025 року, наданої військовою частиною НОМЕР_5 від 27 серпня 2025 року, позивачу ОСОБА_1 було проведено нарахування та виплату додаткової винагороди позивачеві за червень-липень 2022 року з розрахунку 30000 грн. на місяць. Тому, на думку суду, відсутні підстави для задоволення позовних вимог у цій частині. Однак, це не узгоджується та суперечить висновку суду у рішенні про допущену військовою частиною НОМЕР_2 протиправну бездіяльність щодо непроведення нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, з розрахунку 30000 грн. на місяць у спірний період. Так само суд вказав, що описана бездіяльність була усунена її правонаступником - військовою частиною НОМЕР_1 .
Суд у своєму рішенні послався на поданий у листопаді 2024 року рапорт ОСОБА_1 командиру військової частини НОМЕР_2 , який навіть на момент постановлення судом рішення не був розглянутий. Натомість, поза увагою суду залишилися інші звернення в інтересах ОСОБА_1 щодо відновлення порушених прав згідно рішення суду від 28 листопада 2023 року у адміністративній справі № 620/7801/22. зокрема, клопотання від 29 березня 2024 року безпосередньо військовій частині НОМЕР_1 . Описане свідчить про вибірковість та неповноту з`ясування судом першої інстанції фактичних обставини спірних правовідносин.
У частині додаткової грошової винагороди суд мав прийняти рішення щодо протиправності або правомірності ненарахування та невиплати, а щодо зобов`язання - закрити провадження через вчинення дій з усунення. За таких обставин судом першої інстанції були встановлені обставини для закриття провадження в цій частині позовних вимог. Проте, суд відмовив у їх задоволенні, що є порушенням норм процесуального права.
Судом першої інстанції безпідставно не було задоволено вимогу про визнання протиправною триваючої бездіяльності військової частини НОМЕР_2 , правонаступником якої є військова частина НОМЕР_1 , що свідчить про неправильне застосування норм матеріального права.
Зі змісту оскаржуваного рішення суду першої інстанції вбачається, що доводи та докази сторони позивача судом враховані взагалі не були, що знову свідчить про неповноту та необ`єктивність з`ясування фактичних обставин спору та є грубим порушенням з боку суду норм процесуального права і завдань адміністративного судочинства, визначених ст. 2 КАС України.
Не зважаючи на численні звернення, питання відновлення прав ОСОБА_1 на виплати за відповідним рішенням суду, яке набрало законної сили, на час звернення до суду із даним позовом вирішено не було, а виплата додаткової грошової винагороди була вчинена вже після пред`явлення позову. Зазначені докази та обставини суд першої інстанції до уваги не взяв, але й не навів мотивів їх відхилення.
Військова частина НОМЕР_1 не надала доказів, що у липні 2022 року будь-яка премія військовослужбовцям НОМЕР_2 не виплачувалася взагалі. Тоді як із інших судових справ було встановлено, що військовослужбовцям НОМЕР_2 у липні премії виплачувалися, зокрема такому собі ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою від 12 травня 2025 року № 18/3229. Так само, військовою частиною НОМЕР_1 не надано докази про причини не включення до преміювання у червні та липні 2022 року ОСОБА_1 . Адже применшення ролі військовослужбовця ОСОБА_1 у порівнянні з іншими військовослужбовцями у загальних результатах військової частини НОМЕР_2 мало бути виправданим і обґрунтованим. Інакше має місце несправедливе ставлення до позивача з боку командування.
Документів, поданих військовою частиною НОМЕР_1 на виконання ухвали суду від 08 грудня 2025 року, не існувало на час тривалого розгляду справи № 620/7801/22, що робить ці документи сумнівними, з невідомою природою походження, тобто недопустимим доказами. Можна стверджувати, що ці документи виникли набагато пізніше подій, що були предметом дослідження у справі № 620/7801/22.
Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов до помилкового висновку, що здійснення преміювання військовослужбовців є виключною дискрецією командирів (начальників) військових частин. Тобто командир військової частини, за твердженням суду, може вирішувати виплачувати премію або ні, жодним чином не обґрунтовуючи таке відношення до підлеглого військовослужбовця. Проте, такої свавільної поведінки з боку командирів по відношенню до підлеглих існувати не повинно, бо це заборонено положеннями Закону про права військовослужбовців.
Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року та від 12 березня 2026 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.
4 березня 2026 року відповідач подав відзив на апеляційну скаргу.
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до фактичних обставин справи, ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 з 29 травня 2022 року.
3 липня 2022 року командиром Військової частини НОМЕР_2 видано наказ № 73 про призначення службового розслідування з метою уточнення причин самовільного залишення позивачем військової частини.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 № 25 від 3 серпня 2022 року за порушення вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, за самовільне залишення військової частини, у відповідності до вимог пункту «б» статті 48 на підставі статті 54 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на старшого сержанта ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «догана», позбавлено за червень-липень 2022 року додаткової винагороди та премії.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року №620/7801/22 визнано протиправним та скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_2 від 3 серпня 2022 року № 25 в частині військовослужбовця ОСОБА_1 . 
Після скасування судом зазначеного наказу позивачу не нараховано та не виплачено додаткову винагороду та премію за спірний період, що слугувало підставою звернення до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України у апеляційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала апеляційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права.
Відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.
Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом.
Щодо нарахування додаткової винагороди за червень-липень 2022 року
Як встановлено судом та не заперечується апелянтом, відповідно до витягу з розрахунково-платіжної відомості № 8/36 за серпень 2025 року, наданої Військовою частиною НОМЕР_5 від 27 серпня 2025 року, ОСОБА_1 було проведено нарахування та виплату додаткової винагороди за червень-липень 2022 року з розрахунку 30 000 грн на місяць.
Адміністративний позов подано до суду 26 серпня 2025 року засобами поштового зв`язку, отже обставини нарахування позивачу додаткової винагороди за червень-липень 2022 року виникли після його подання.
Згідно приписів статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1,4 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.
Таким чином, формуючи підстави та предмет адміністративного позову, позивач самостійно визначає мотиви своїх позовних вимог та надає докази на їх обґрунтування.
Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.
У постанові від 26 червня 2018 року у справі № 800/369/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у розумінні пункту 8 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України у разі встановлення під час розгляду справи виправлення відповідачем оскаржуваних позивачем порушень, суд має вирішити питання можливості закриття провадження у справі. При цьому, вирішуючи зазначене питання, суд має з`ясувати, чи не призведе закриття провадження у справі до того, що законні права та інтереси позивача не будуть відновлені навіть після виправлення відповідачем оскаржуваних порушень.
Тобто для застосування такої підстави для закриття провадження у справі необхідна сукупність певних фактів. Зокрема, оскаржувані порушення мають бути виправлені самостійно суб`єктом владних повноважень, а також мають бути відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання таких дій чи бездіяльності протиправними.
Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що для закриття провадження у справі на підставі пункту 8 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України необхідним є установлення факту виправлення суб`єктом владних повноважень порушень, які оскаржуються позивачем в судовому порядку. При цьому, відповідне усунення порушень має бути здійснено суб`єктом владних повноважень самостійно та в обсязі, який дає підстави для висновку про повне відновлення порушених прав позивача, з яким останній погоджується.
У апеляційній скарзі позивач вказує на те, що в частині додаткової грошової винагороди суд мав прийняти рішення щодо протиправності або правомірності ненарахування та невиплати, а щодо зобов`язання - закрити провадження через вчинення дій з усунення.
Колегія суддів відхиляє вимоги апелянта щодо визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_2 , оскільки ухвалою суду першої інстанції від 2 жовтня 2025 року замінено відповідача у справі № 620/9834/25 в частині позовних вимог до Військової частини НОМЕР_2 на його правонаступника Військову частину НОМЕР_1 . 
Таким чином, єдиним відповідачем у цій справі є Військова частина НОМЕР_1 .
Крім того, в силу приписів пункту 8 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності Військової частини НОМЕР_2 протиправними після такого виправлення правонаступником - Військовою частиною НОМЕР_1 , та зворотнього апелянтом не доведено.
В частині доводів апелянта про те, що грошове забезпечення у спірний період здійснювала та контролювала саме Військова частина НОМЕР_1 , колегія суддів враховує, що Верховний Суд у рішенні від 06 квітня 2023 року у справі № 260/3564/22 зазначав, що бюджетні правовідносини, які виникають між учасниками бюджетного процесу стосовно реалізації їхніх бюджетних повноважень (прав та обов`язків з управління бюджетними коштами), безпосередньо не стосуються позивача.
Щодо рапортів позивача та наслідків їх розгляду колегія суддів враховує, що така бездіяльність щодо розгляду звернень позивача та його представника останнім не оскаржується та не входить до обсягу позовних вимог.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 8 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання забезпечити нарахування та здійснити виплату додаткової винагороди за червень-липень 2022 року.
Щодо нарахування премії за червень-липень 2022 року
Відповідно до приписів розділу ХVI «Преміювання» Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.
Розмір щомісячної премії, але не менше 10 відсотків посадового окладу, встановлює Міністр оборони України для відповідних категорій військовослужбовців виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України, та особливостей проходження військової служби.
Розмір щомісячної премії у військовій частині НОМЕР_6 та підпорядкованих їй військових частинах установлює командир цієї частини виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі військової частини НОМЕР_6 .
Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків.
При порушенні військової дисципліни, незадовільному виконанні службових обов`язків виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється в таких розмірах:
у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення «догана», оголошеного письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління),- 90 відсотків встановленого розміру щомісячної премії;
у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення «сувора догана», оголошеного письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління),- 80 відсотків встановленого розміру щомісячної премії;
у разі накладення на військовослужбовця двох дисциплінарних стягнень «догана» («сувора догана»), оголошених письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління),- 60 відсотків встановленого розміру щомісячної премії;
у разі накладення на військовослужбовця трьох дисциплінарних стягнень «догана» («сувора догана»), оголошених письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління),- 50 відсотків встановленого розміру щомісячної премії.
Командир військової частини здійснює преміювання у зазначених розмірах за календарний місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром (за винятком випадків, коли таке стягнення знято встановленим порядком у цьому самому місяці).
Військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках:
за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення;
за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення;
у разі накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, пониження в посаді, пониження у військовому званні на один ступінь, позбавлення військового звання - за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром;
у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, - за місяць, у якому така постанова надійшла до військової частини;
у разі накладення на військовослужбовця в календарному місяці більше трьох дисциплінарних стягнень, крім дисциплінарного стягнення "зауваження", - за місяць, у якому накладено дисциплінарні стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром;
у разі відрахування з ад`юнктури або докторантури вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти або науково-дослідної установи через невиконання індивідуального навчального плану (індивідуального плану наукової роботи) або недисциплінованість - за місяць, у якому було здійснено відрахування;
у разі неуспішного закінчення ад`юнктури або докторантури вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти або науково-дослідної установи - за місяць, у якому закінчилося навчання;
у разі звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем - з місяця, у якому надійшов витяг з наказу про звільнення;
у разі порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів, які призвели до матеріальних збитків, - за місяць, у якому видано наказ про притягнення до матеріальної відповідальності;
у разі скоєння у військовій частині аварій, подій, пов`язаних із загибеллю людей з вини військовослужбовців під час виконання ними службових обов`язків, чи злочинів - за місяць, у якому сталася аварія, подія, пов`язана із загибеллю людей.
Забороняється не виплачувати премію військовослужбовцям або зменшувати її розмір протягом кількох місяців за одне й те саме допущене порушення.
Виплата щомісячної премії здійснюється із дня вступу до виконання обов`язків за посадами і до дня звільнення від виконання обов`язків за посадами, у тому числі й у разі тимчасового виконання обов`язків за посадами.
Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, що навчаються у військових навчальних закладах, премія виплачується із дня зарахування на навчання до дня його закінчення, а також за час перебування у відпустці, що надається після закінчення військового навчального закладу.
Ад`юнктам і докторантам, які успішно захистили дисертації до закінчення строку навчання в ад`юнктурі або підготовки в докторантурі, виконали індивідуальні навчальні плани (індивідуальні плани наукової роботи) і відраховуються з ад`юнктури або докторантури, виплачується премія в підвищеному розмірі за місяць, у якому відбувався захист дисертації.
Розмір премії зазначеній категорії військовослужбовців установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказав про те, що на позивачем не було здійснено жодного внеску в загальні результати служби в спірний період, у зв`язку з чим йому не було нараховано та виплачено премію за червень-липень 2022 року.
Відповідно до наказу Військової частини НОМЕР_2 від 4 липня 2022 року № 76 про преміювання військовослужбовців Військової частини НОМЕР_2 за їх особливий внесок в загальні результати служби у червні 2022 році, ОСОБА_1 у вказаному переліку відсутній (а.с.82-95). Докази щодо преміювання військовослужбовців Військової частини НОМЕР_2 у липні 2022 року сторонами не надані.
В частині доводів апелянта щодо нарахування ОСОБА_2 премії, колегія суддів акцентує увагу, що наведене не свідчить про наявність підстав для такого нарахування позивачу, оскільки преміювання військовослужбовців здійснюється відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.
Доводи скарги щодо природи походження документів, поданих Військовою частиною НОМЕР_1 на виконання ухвали суду від 08 грудня 2025 року, колегія суддів оцінює критично, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підставі аналізу наведених норм у сукупності з фактичними обставинами справи судова колегія вбачає спроможними висновки суду першої інстанції про те, що здійснення преміювання військовослужбовців є виключною дискрецією командирів (начальників) військових частин.
Керуючись наведеним, судова колегія не встановила підстав для визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 та зобов`язання забезпечити нарахування та здійснити виплату позивачу премій за червень-липень 2022 року.
Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
За правилами статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 242, 308, 315, 311, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання забезпечити нарахування та здійснити виплату додаткової винагороди за червень-липень 2022 року, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з розрахунку 30 000,00 грн на місяць.
Прийняти у цій частині нове судове рішення, яким закрити провадження на підставі пункту 8 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.
У іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов

Т.Р. Вівдиченко