Справа № 490/9305/25 
Провадження № 2/489/790/26

РІШЕННЯ
Іменем України

28 квітня 2026 року м. Миколаїв 
Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Микульшиної Г.А.,
із секретарем судового засідання Бородіною В.Ю., 
за участі:
представника відповідача ОСОБА_1 – Загороднюка А.Д., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання освітніх послуг,
встановив:
В листопаді 2025 року Національний університет кораблебудування імені адмірала Макарова звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання освітніх послуг.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 05.09.2022 між позивачем та  ОСОБА_1 був укладений договір № 081ПдБн22КЗ про надання освітніх послуг згідно вимог державного стандарту освіти бакалавра за спеціальністю 081 «Право» на денній формі навчання з 06.09.2022 по 30.06.2024. Згідно вказаного договору, відповідач був зарахований до Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова і університет взяв на себе обов`язок за рахунок власних коштів замовника надати йому освітню послугу. Свої зобов`язання позивач виконав в повному обсязі. Загальна вартість освітньої послуги за весь період навчання становила 47 920,00 грн. Відповідачем було частково здійснено оплату вартості освітньої послуги в сумі 5 630,00 грн. – 05.09.2022. Проте ОСОБА_1 не з`являвся на навчання та не вносив плату в порядку, встановленому договором. При цьому, з моменту зарахування до навчального закладу і до моменту відрахування з нього відповідач будь-яких документів про намір розірвати договір про надання освітніх послуг не надавав, із відповідними заявами до університету не звертався. Згідно наказу від 22.11.2023 ОСОБА_1 був відрахований з навчального закладу як такий, що порушив умови контракту. Починаючи з 30.01.2023 та на момент відрахування заборгованість відповідача по оплаті освітніх послуг склала 18 880,00 грн. В добровільному порядку погасити вказану заборгованість відповідач відмовляється. 
Посилаючись на викладене, Національний університет кораблебудування імені адмірала Макарова звернувся із даним позовом до суду. 
Згідно ухвали Центрального районного суду м Миколаєва від 10.11.2025 цивільну справу за позовом Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова передано за територіальною підсудністю до Інгульського районного суду м. Миколаєва. 
Ухвалою Інгульського районного суду м. Миколаєва від 29.12.2025 позовну заяву залишено без руху. 
Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, відповідно до ухвали Інгульського районного суду м. Миколаєва від 06.01.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 
16.01.2026 від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Загороднюка А.Д. надійшла заява про залишення поданого позову без руху. Свої вимоги мотивував тим, що позовна заява підписана не уповноваженою належним чином особою.
Згідно ухвали Інгульського районного суду м. Миколаєва від 26.01.2026 представник відповідача адвокат Загороднюк А.Д. приймає участь у розгляді справи в режимі відеоконференції. 
21.01.2026 на адресу суду від представника відповідача  ОСОБА_1 адвоката Загороднюка А.Д. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого він просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень проти позову посилався на те, що долучений до матеріалів справи договір про надання освітніх послуг не містить всіх необхідних реквізитів, зокрема дати його укладання, підпис на нього від імені університету виконано невстановленою особою, повноваження якої на укладання договорів від імені закладу освіти не підтверджено. Крім того вказував на те, що у позовній заяві визначено різні дати укладення вказаного договору, що унеможливлює достовірно встановити при розгляді справи відповідні відомості. Також, згідно тверджень представника відповідача, в матеріалах справи містяться розбіжності щодо порядку навчання (з якого саме семестру воно здійснювалось) та відповідно порядку оплати його вартості. Окремо вказував на те, що з лютого 2023 року відповідач постійно проживає за кордоном, а тому не отримував та не міг отримувати освітні послуги, вартість яких з нього просить стягнути позивач. У відзиві на позовну заяву представник відповідача також просив суд витребувати у Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова оригінал договору про навчання №081ПдБн22КЗ. 
03.02.2026 від представника позивача Стремілова М.М. надійшла відповідь на відзив, згідно якої він спростовує заперечення відповідача проти позову та наполягає на його задоволенні в повному обсязі. Додатково представник позивача повідомив, що ОСОБА_1 був зарахований до навчання в закладі в якості студента третього курсу з 05.09.2022, тобто на 5 семестр загального навчального періоду для здобуття освітнього рівня «бакалавр». Факт надання освітніх послуг підтверджується відповідними відомостями для групи 3511, в складі якої перебував відповідач ОСОБА_1 
09.02.2026 від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Загороднюка А.Д. повторно надійшла заява про залишення позову без руху, а також заперечення на відповідь на відзив. 
Протокольною ухвалою суду від 05.03.2026 в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без руху відмовлено на підставі ч. 2 ст. 60 ЦПК України.
При цьому, ухвалою суду від 05.03.2026 витребувано у Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова копію належної якості (чітку, розбірливу, яка дозволяє встановити зміст договору) договору про надання освітніх послуг № 081ПдБН22кЗ, укладеного між університетом та ОСОБА_1 .
Вказана копія надійшла на адресу суду 12.03.2026.
Представник позивача Стремілов М.М. в судове засідання не з`явився, від нього 07.04.2026 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. 
Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Загороднюк А.Д. в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі. 
Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Між Національним університетом кораблебудування імені адмірала Макарова (НУК імені адмірала Макарова) (виконавець) та ОСОБА_1 (замовник, одержувач) було укладено договір про надання освітніх послуг № 081ПдБН22к3, відповідно до умов якого виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання одержувачу освітньої послуги, а саме згідно вимог державного стандарту освіту підготувати бакалавра за спеціальністю 081 Право за освітньою програмою/спеціалізацією Право на денній формі нормативного терміну навчання з 01.09.2022 по 30.06.2024 (а.с. 68-69).
Положеннями п. 5.2, 5.3 договору загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 47 920,00 грн.; сплата за надання освітньої послуги здійснюється посеместрово або, за згодою ректора, помісячно. Розмір плати за один семестр навчання в НУК імені адмірала Макарова становить: V семестр – 11 260,00 грн., VI семестр – 11 260,00 грн., VII семестр – 12 700,00 грн., VIII семестр – 12 700,00 грн. 
Замовник вносить плату за п`ятий семестр в розмірі 11 260,00 грн., яка здійснюється не пізніше 01.09.2022 на підставі наказу про зарахування одержувача до НУК імені адмірала Макарова. Наступні по семестрові платежі здійснюються до 01 лютого за весняний семестр і до 01 серпня за осінній семестр відповідного року навчання (п. 5.4, 5.5 договору). 
У відповідності до п. 2.2 договору виконавець має право вимагати від замовника своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірі та в порядку, встановлених цим договором. 
Згідно п. 3.1, 3.2 договору замовник зобов`язаний своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та порядку, встановлених цим договором. Замовник зобов`язаний письмово у місячний строк з початку нового семестру повідомити виконавця про відмову отримувати та оплачувати освітню послугу. У разі, якщо замовник письмово не повідомить про бажання розірвати договір, за ним зберігається обов`язок вносити плату у розмірі і порядку, , визначеному п. 5 цього договору. 
Відповідно до п. 4.2 договору одержувач зобов`язаний письмово у місячний строк з початку нового семестру (або негайно за виникнення відповідних обставин) повідомити виконавця про відмову від подальшого навчання або про неможливість відвідувати заняття і в цьому випадку офіційно оформити передбачені НУК імені адм. Макарова документи (заява про надання академічної відпустки, заява на відрахування за власним бажанням). 
Договір про надання освітніх послуг підписано ректором НУК ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , погоджено приймальною комісією. 
Згідно наказу ректора НУК імені адм. Макарова Трушлякова Є.І. від 05.09.2022 № 611-уч з 05 вересня 2022 року зараховано студентом третього курсу нормативного терміну навчання денної форми для здобуття другої вищої освіти ступеня «Бакалавр» ОСОБА_1 (а.с. 70-72). 
Зі змісту відомостей академічної успішності за 2 семестр 2022/2023 навч. року ОСОБА_1 не з`явився, не атестований (а.с. 73, 74).
Відповідно одо наказу про відрахування від 22.11.2023 № 1362-уч ОСОБА_1 відраховано з навчання за порушення умов контракту (а.с. 75-79). 
У відповідності до розрахунку заборгованості за надання освітніх послуг за договором № 081ПдБн22КЗ від 01.09.2022 студент ОСОБА_1 оплатив вартість навчання 05.09.2022 – 5 630,00 грн., 19.09.2022 – 5 630,00 грн., всього 11 260,00 грн. Всього оплачено за надання освітньої послуги – 11 260,00 грн., нараховано за надання освітньої послуги – 30 140,00 грн. Відповідно заборгованість за надання освітньої послуги становить 18 880,00 грн. (а.с. 95). 
В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження тієї обставини, що відповідач ОСОБА_1 звертався до НУК імені адм. Макарова із заявою (повідомлення) про відмову отримувати освітню послугу. 
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Ч. 1 ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ч. 1ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
Згідно з ч. 1ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1, 2 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.
Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами було укладено договір про надання освітніх послуг № 081ПдБН22к3, при укладенні цього договору досягнуто згоди щодо всіх його істотних умов, на виконання вказаного договору відповідачем ОСОБА_1 було внесено плату за перший (для нього, п`ятий - у відповідності до програми навчання) семестр навчання, НУК імені адм. Макарова видано наказ про зарахування відповідача студентом третього курсу нормативного терміну навчання денної форми для здобуття другої вищої освіти ступеня «Бакалавр».
Враховуючи викладене, оскільки сторонами було обумовлено всі істотні умови договору, які відображені у ньому, заперечення представника відповідача щодо того, що договір не містить дати його укладання, не є вирішальними для розгляду даної справи по суті. 
Згідно з частини 1статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При ухваленні рішення суд оцінює докази відповідно до вимог статей 77-78, чч. 3-4 ст. 82, 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
При цьому, згідно із статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.
Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно, для задоволення вимог позивача.
В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі № 450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі № 235/499/17 зазначено, що аналіз норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.
Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення. У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. 
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17. Верховний Суд зауважує, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова ВС від 21.09.2022 у справі № 645/5557/16-ц). 
Позивач НУК імені адм. Макарова свої зобов`язання щодо надання освітньої послуги виконало в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи, зокрема відомостями про академічну успішність. Натомість відомості про надходження на адресу виконавця повідомлення від одержувача/замовника освітньої послуги про відмову отримувати і оплачувати освітню послугу – відсутні. 
Дослідивши надані докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач виконав в повному обсязі всі зобов`язання перед відповідачем, відповідач в свою чергу зобов`язання, передбачені договором, не виконав, суд вважає, що позов НУК імені адм. Макарова обґрунтований і підлягає задоволенню.
Враховуючи наведені висновки суду, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3 028,00 грн.
Керуючись статтями 141, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд –
вирішив:
Позов Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання освітніх послуг – задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова заборгованості за договором про надання освітніх послуг № 081ПдБН22к3 в розмірі 18 880,00 грн. (вісімнадцять тисяч вісімсот вісімдесят гривень 00 копійок) 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова судовий збір в розмірі 3 028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 коп.).
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Відомості про учасників справи:
позивач: Національний університет кораблебудування імені адмірала Макарова, ЄДРПОУ 02066753, адреса: м. Миколаїв, просп. Героїв України, 9;
відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 28.04.2026.

Суддя         Г.А. Микульшина