ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/3196/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування постанови, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними та скасування рішення про примусове видворення з України громадянина Республіки Молдова від 26.06.2025 та постанови про заборону в`їзду в Україну від 26.06.2025.
30 березня 2026 року представником позивача адвокатом Богославським В.А. подана уточнена позовна заява про визнання протиправним та скасування постанови про заборону в`їзду в Україну від 26.06.2025.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в листопаді 2025 року ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 , намагався перетнути кордон та в`їхати в Україну. Проте йому відмовили в перетині кордону, повідомили, що існує заборона на в`їзд. На адвокатський запит надійшла відповідь ІНФОРМАЦІЯ_4 від 14.11.2025 вих № 02.1/15530-25-вх/423, за змістом якої стало відомо про причини заборони в`їзду в Україну, та наявність рішення про примусове видворення з України громадянина Республіки Молдова ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 та постанова про заборону в`їзду в Україну.
Представник позивача зазначає, що оскаржувана постанова була прийнята на підставі тих самих матеріалів, які після дослідження Ратнівським районним судом Волинської області визнані такими, що не підтверджують спроби незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску ОСОБА_4 та постановою Ратнівського районного суду Волинської області від 15.09.2025 у справі № 166/1162/25 у діях ОСОБА_4 відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, спроби незаконного перетинання державного кордону поза пунктами пропуску. Вищезазначені обставини свідчать, що оскаржувана постанова про заборону в`їзду в Україну складена без належного дослідження обставини, що є підставою для прийняття рішення про заборону в`їзду, та доказів якими вони підтверджуються. Таким чином, оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 31.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі; розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
У відзиві на позовну заяву відповідач пред`явлені позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити, мотивуючи тим, що громадяни Республіки Молдова ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до положень п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» є нелегальним мігрантом, був затриманий при спробі незаконного перетину державного кордону в складі групи осіб, а також наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення (введення в оману уповноважених службових осіб ДПСУ та надання неправдивих відомостей, що він, в подальшому визнав) відносно вищевказаного іноземця 26.06.2025 було прийнято рішення про примусове видворення з України. Рішення про примусове видворення було доведено під особистий підпис.
Крім того, на виконання вимог абзацу 3 частини 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», п.п 2 п. 2.3, пунктів 4.1-4.3 Інструкції про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 05.12.2011 № 946, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 року за № 1564/20302, 26.06.2025 відносно громадянина Республіки Молдова ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 уповноваженими посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 було прийнято рішення про заборону в`їзду в Україну строком на 5 (п`ять) років, до 26 червня 2030 року.
Відповідач вважає, що рішення про примусове видворення з України та постанова про заборону в`їзду в Україну винесені відповідно до процедури та є законними. Просив відмовити в задоволенні позову.
ІНФОРМАЦІЯ_2 в письмових поясненнях зазначило, що 26.06.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 , у зв`язку із затриманням громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , під час спроби незаконного перетинання державного кордону із України до республіки білорусь, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують законність перебування на території України на підставі частини 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відносно нього прийнято рішення про примусове видворення з України. Рішення про примусове видворення від 26.06.2025 щодо громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 прийнято уповноваженим органом у межах наданих повноважень та відповідно до вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Під час прийняття рішення було дотримано процедуру, передбачену законодавством: позивачу роз`яснено його права, надано можливість надати пояснення, рішення оформлено належним чином та вручене у встановленому порядку. В подальшому на підставі частини 3 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно вказаного іноземця прийнято рішення про заборону в`їзду в Україну строком на 5 років. 
Просило відмовити в задоволенні позову.
Дослідивши письмові докази, письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить наступних висновків.
Судом встановлено, що 25.06.2025 близько 13 год. 20 хв. на території Ратнівської ОТГ Ковельського району Волинської області, на ділянці відповідальності НОМЕР_1 прикордонної застави (з м.д. АДРЕСА_1 ) НОМЕР_2 прикордонної комендатури (з м.д. АДРЕСА_2 ) на відстані близько 35 км від державного кордону України, в районі п/зн № 0276 на напрямку Доманове (Україна) – Мокрани (рб) прикордонним нарядом «Контрольний пост» було виявлено та затримано громадянина Республіки Молдова ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , який в складі групи осіб спільно з громадянином Республіки Молдова ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_7 , які слідували в транспортному засобі марки «Опель Зафіра», реєстраційний номер 0 НОМЕР_3 .
В ході перевірки документів, що посвідчують особу, було встановлено, що документи, що посвідчують особу у виявлених іноземців відсутні. Після перевірки іноземців за допомогою бази даних «Ризик-Блокпост» було встановлено, що громадянин Республіки Молдова ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 перевищив встановлений строк перебування на території України на 16 діб, а саме протягом 180 діб перебував на території України 106 діб.
Оскільки, громадяни Республіки Молдова ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до положень п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» є нелегальним мігрантом, був затриманий при спробі незаконного перетину державного кордону в складі групи осіб, а також наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення (введення в оману уповноважених службових осіб ДПСУ та надання неправдивих відомостей, що він, в подальшому визнав) відносно вищевказаного іноземця 26.06.2025 було прийнято рішення про примусове видворення з України. Рішення про примусове видворення було доведено під особистий підпис.
На виконання вимог абзацу 3 частини 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», п.п 2 п. 2.3, пунктів 4.1-4.3 Інструкції про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 05.12.2011 № 946, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 року за № 1564/20302, 26.06.2025 відносно громадянина Республіки Молдова ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 уповноваженими посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 було прийнято рішення про заборону в`їзду в Україну строком на 5 (п`ять) років, до 26 червня 2030 року.
02 січня 2026 року адвокат позивача звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_8 зі скаргою на рішення про примусове видворення з України та постанову про заборону в`їзду в Україну громадянина Республіки Молдова ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 вих № № 02/2026.
За наслідками розгляду скарги, на адресу адвоката надійшла відповідь ІНФОРМАЦІЯ_8 № 02.1/Б-5/37 від 19.01.202., що у скасуванні рішення про примусове видворення та постанови про заборону в`їзду в Україну відмовлено з підстав того, що 25.06.2025 громадянина Республіки Молдова ОСОБА_2 затримано за спробу незаконного перетинання державного кордону України, 26.06.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 прийнято рішення про примусове видворення, яке на момент розгляду скарги, в порядку передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України не оскаржувалось та не скасовано. Таким чином, рішення про примусове видворення та постанова про заборону в`їзду в Україну від 26.06.2025 відносно громадянина Республіки Молдова ОСОБА_2 , прийняті уповноваженим державним органом з дотриманням вимог законодавства України та у спосіб, передбачений законом, а підстави для їх скасування відсутні.
Позивач, не погоджуючись із прийнятою постановою про заборону в`їзду в Україну, звернувся до суду з цим позовом.
При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, повноваження органів державної влади, що беруть участь у визначенні такого статусу та діють в інтересах забезпечення прав і свобод осіб та національної безпеки України визначено Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), який встановлює порядок в`їзду в Україну та виїзду з України таких осіб.
Згідно п.п.6, 7 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.
Іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.
Перелік підстав для заборони в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну наведено в статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
Абзацом 7 частини першої статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну.
Відповідно до абзаців 1 та 3 частини першої статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.
Іноземцям та особам без громадянства, зазначеним у цій статті, забороняється подальший в`їзд в Україну строком на п`ять років. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня прийняття такого рішення та додається до строку заборони в`їзду в Україну, який особа мала до цього.
Як з`ясовано судом та зазначено вище, що 25.06.2025 близько 13 год. 20 хв. на території Ратнівської ОТГ Ковельського району Волинської області, на ділянці відповідальності НОМЕР_1 прикордонної застави (з м.д. н.п. Млинове) НОМЕР_2 прикордонної комендатури (з м.д. АДРЕСА_2 ) на відстані близько 35 км від державного кордону України, в районі п/зн № 0276 на напрямку Доманове (Україна) – Мокрани (рб) прикордонним нарядом «Контрольний пост» було виявлено та затримано громадянина Республіки Молдова ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , який в складі групи осіб спільно з громадянином Республіки Молдова ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_7 , які слідували в транспортному засобі марки «Опель Зафіра», реєстраційний номер 0 НОМЕР_3 .
В ході перевірки документів, що посвідчують особу, було встановлено, що документи, що посвідчують особу у виявлених іноземців відсутні. Після перевірки іноземців за допомогою бази даних «Ризик-Блокпост» було встановлено, що громадянин Республіки Молдова ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 перевищив встановлений строк перебування на території України на 16 діб, а саме протягом 180 діб перебував на території України 106 діб.
В ході опитування вищевказані іноземці не чітко відповідали на запитання, давали неправдиві свідчення, плуталися в показах та не підтвердили мету слідування в прикордоння.
О 13.50 даних громадян було затримано в порядку ст. 263 КУпАП терміном до трьох діб для з`ясування обставин правопорушення.
В подальшому, в ході проведення співбесіди встановлено, що виявлені іноземці мали ще один транспортний засіб на околиці м. Ковель. З метою перевірки даної інформації, посадові особи п`ятої прикордонної застави (з м.д. н.п. Млинове) першої прикордонної комендатури (з м.д. н.п. Ветли) виїхали до вказаного місця стоянки транспортного засобу, де в ході поверхневого огляду серед речей, які знаходились в транспортному засобі, було виявлено іноземну валюту, спеціальні інструменти, які могли слугувати засобом для пошкодження загороджувального паркану, плащі, гумові чоботи та змінний одяг, а також паспорти громадян Республіки Молдова для виїзду за кордон.
26.06.2025 відповідачем на підставі ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» було прийнято рішення про примусове видворення з України громадянина Республіки Молдова ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішення про примусове видворення було доведено позивачу під особистий підпис.
Станом на 03.06.2026 прийнято рішення про примусове видворення з України громадянина Республіки Молдова ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 від 26.06.2025 не скасоване.
Відповідно до п.п. «д» п. 2.1 Інструкції про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 05.12.2011 № 946, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 року за № 1564/20302 (надалі – Інструкція № 946), рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцю (далі - рішення про заборону в`їзду в Україну) приймається органом охорони державного кордону в разі якщо іноземця затримано у межах контрольованого прикордонного району під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України.
Відповідно до абз. 2 п. 2.3 Інструкція № 946, рішення про заборону в`їзду в Україну відповідно до частини другої статті 14 і частини першої статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» приймається строком на п`ять років стосовно іноземців стосовно яких прийнято рішення про примусове видворення з України.
Відповідно до Розділу IV Інструкції № 946, у разі примусового повернення, примусового видворення чи реадмісії іноземців довідка, передбачена пунктом 3.1 розділу III цієї Інструкції, не складається. Постанова готується підрозділом адміністративно-юрисдикційної діяльності органу охорони державного кордону. Розгляд матеріалів та затвердження постанови здійснюються у порядку, визначеному пунктом 3.6 розділу III цієї Інструкції.
Відмітка в паспортному документі іноземця про заборону в`їзду в Україну проставляється у визначеному начальником органу охорони державного кордону пункті пропуску, розташованому на ділянці відповідальності органу охорони державного кордону, яким прийнято рішення про заборону йому в`їзду в Україну, або в пункті пропуску на ділянці відповідальності іншого органу охорони державного кордону, з якого іноземець виїжджає.
З урахуванням наведених вище вимог законодавства України, а саме, на виконання вимог абзацу 3 частини 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», п.п 2 п. 2.3, пунктів 4.1-4.3 Інструкції № 946 26.06.2025 відносно громадянина Республіки Молдова ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 уповноваженими посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 було прийнято рішення про заборону в`їзду в Україну строком на п`ять років, до 26 червня 2030 року.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина друга 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (частина перша статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України).
Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 (справа № 802/2236/17-а).
Як передбачено статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.
Відповідно до вимог статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю.
Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд 

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування постанови, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ).
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_9 (Військова частина НОМЕР_4 ) ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ). 

Суддя А.Я. Ксензюк