Провадження № 1-кп/557/81/2026
Справа № 557/443/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року селище Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
номер кримінального провадження № 12022181080000204 від 08.11.2022, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
про обвинувачення  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Тучин Гощанського району Рівненської області, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,  з професійно-технічною освітою, громадянин України, українець, працює механіком ДП ДГ «Тучинське» ІСГ Західного Полісся НААН, розлучений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, 2011 р.н., раніше не судимий, 
за ч. 2 ст. 271 КК України, 
за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Гоща кримінальне провадження з обвинувальним актом про вчинення кримінального правопорушення, 
ВСТАНОВИВ:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений
ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді, пов`язаній із організацією та виконанням робіт та застосуванням вантажопідіймальних механізмів, будучи відповідальним за дотримання вимог законодавства з охорони праці, зобов`язаний був забезпечити безпечні умови виконання робіт, а також не допускати до виконання робіт осіб, які не пройшли відповідного навчання, інструктажу та не мають необхідної кваліфікації.
Однак, у порушення вимог статей 13, 14 Закону України «Про охорону праці», пункту 38 розділу 2 глави VII Правил охорони праці під час експлуатації вантажопідіймальних кранів, підіймальних пристроїв і відповідного обладнання, затверджених наказом Міністерства соціальної політики України від 19.01.2018 № 62, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 27.02.2018 за № 244/21696, а також пунктів 3.18.1, 3.18.8 Інструкції № 39 з охорони праці для машиніста крана автомобільного, 08.11.2022 року близько 11 год. 36 хв., перебуваючи на території ДП ДГ «Тучинське» ІСГ Західного Полісся НААН, що за адресою: село Тучин, вул. С. Наливайка, буд. 13, Рівненського району Рівненської області, ОСОБА_3 допустив ОСОБА_7 , який призначений на посаду відповідно до наказу № 1-к від 02.01.2019 виконувача обов?язки директора ДП ДГ «Тучинське» ІСП Західного Полісся НААН, а саме до виконання робіт зі стропування, зачіплювання та обв?язування вантажу, незважаючи на те, що останній не мав посвідчення стропальника та не був належним чином навчений і допущений до виконання таких робіт.

У подальшому, під час виконання робіт із підіймання стовбура дерева за допомогою автомобільного крана, стропування вантажу було здійснено з порушенням встановлених схем безпечного стропування. Унаслідок цього стовбур дерева прокрутився, втратив стійкість та впав на ОСОБА_7 .
Згідно з актом спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-1/П, затвердженим 30.11.2022 начальником Управління Держпраці у Рівненській області, та висновком експерта Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № CE-19/106-25/21146-БЖ від 13.02.2026, з технічної точки зору у причинному зв?язку з настанням нещасного випадку, що стався 08.11.2022 на території ДП ДГ «Тучинське» ІСП Західного Полісся НААН та спричинив смерть інженера ОСОБА_7 внаслідок отримання ним смертельних тілесних ушкоджень через падіння стовбура зрізаного дерева, перебуває порушення вимог законодавства з охорони праці, допущені механіком ДП ДГ «Тучинське» ІСГ Західного Полісся НААН ОСОБА_3 .
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 601 від 09.11.2022, смерть ОСОБА_8 настала від масивної травми тіла з чисельними переломами кісток скелету, що підтверджується даними клінічного протікання травми за період перебування ОСОБА_8 у лікарні, характером виявлених при розтині трупа ушкоджень та даними судово-гістологічної експертизи. 
Встановлені властивості масивної травми тіла, від якої настала смерть ОСОБА_8 , виникла від одноразової дії тупого предмета (поверхні) чи ударів таким. Загалом, масивна травма могла утворитись за обставин вказаних в медичних документах «падіння дерева». Вищевказані тілесні ушкодження мають ознаки тяжких (за критерієм небезпеки для життя в момент отримання) і перебувають у прямому причинно-наслідковому зв?язку з настанням смерті ОСОБА_7 .
Таким чином, ОСОБА_3 допустив порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про охорону праці службовою особою підприємства, якщо це порушення спричинило загибель людей, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 271 КК України.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у висунутому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України, визнав повністю, у скоєному розкаявся, підтвердив обставини скоєння ним кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті, та дав показання стосовно обставин скоєння ним кримінального правопорушення, - час, місце, спосіб, мета скоєння кримінального правопорушення. 
Зокрема, показав, що він 08.11.2022 року близько 11 год. 36 хв., перебуваючи на території ДП ДГ «Тучинське» ІСГ Західного Полісся НААН, що за адресою: село Тучин, вул. С. Наливайка, буд. 13, Рівненського району Рівненської області, під час зрізання аварійного дерева, коли було зрізано гілля, допустив ОСОБА_7 , який призначений на посаду відповідно до наказу № 1-к від 02.01.2019 виконувача обов?язки директора ДП ДГ «Тучинське» ІСП Західного Полісся НААН, а саме до виконання робіт зі стропування, зачіплювання та обв?язування вантажу, покладаючись на його досвід роботи, незважаючи на те, що останній не мав посвідчення стропальника та не був належним чином навчений і допущений до виконання таких робіт. Коли ОСОБА_7 стропував дерево, воно впало на нього. Він погоджується з тим, що допустив порушення законодавчих та інших нормативно-правових актів про охорону праці. Просив вибачення в потерпілої, у скоєному розкаюється, просить суд суворо його не карати.
Враховуючи думку учасників судового провадження, які не заперечували щодо застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Крім визнання своєї вини самим обвинуваченим в скоєнні кримінальних правопорушень, винуватість обвинуваченого доведена також іншими доказами, які відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися, оскільки обставини скоєння кримінальних правопорушень учасниками процесу не оспорюються.
Судом досліджено характеризуючі дані обвинуваченого, який раніше не судимий, на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, працює, має на утриманні одну неповнолітню дитину, активно приймає участь у волонтерській діяльності у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації, про що свідчать роздруківки про рух коштів із банківської картки Monobank, які досліджені судом. 

Дослідивши безпосередньо всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань обвинуваченого, оскільки ці покази підтверджені дослідженими безпосередньо в судовому засіданні іншими доказами, яким суд дав належну оцінку.
Оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, в їх сукупності, суд вважає їх допустимими, достатніми та достовірними, такими, що узгоджуються між собою, в зв`язку з чим суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення.

Дії обвинуваченого органом досудового розслідування правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 271 КК України, як порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про охорону праці службовою особою підприємства, якщо це порушення спричинило загибель людей.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України – є щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлені.

При призначенні покарання суд відповідно до ст. ст. 65 - 68 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, в скоєному розкаявся, раніше не судимий, на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні одну неповнолітню дитину, активно приймає участь у волонтерській діяльності у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, позицію потерпілої, яка не має претензій до обвинуваченого, дійшов висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства та без реального відбування покарання, і вважає за можливе призначити йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 271 КК України у виді обмеження волі, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, із звільненням від відбуття покарання, з іспитовим строком, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що відповідає меті покарання, зазначеної в ст. 50 КК України. 
Цивільний позов не заявлено.
Речові докази відсутні. 

Процесуальні витрати за проведення судової експертизи безпеки життєдіяльності за експертною спеціальністю 10.5 «Дослідження причин та наслідків порушення вимог безпеки життєдіяльності та охорони праці» підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави (т.1 а.п. 251).
Суд дійшов висновку про відсутність необхідності обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого до набрання вироком законної сили, оскільки учасники судового процесу не заявляли клопотання про його обрання, та не надали суду доказів, що на час розгляду справи в суді існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3  визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі, з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік. 
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: 
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. 
Відповідно до вимог п. 2 ч.3 ст.76 КК України додатково покласти на  ОСОБА_3 обов`язки: 
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 
Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати. 
Стягнути з  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи безпеки життєдіяльності за експертною спеціальністю 10.5 «Дослідження причин та наслідків порушення вимог безпеки життєдіяльності та охорони праці» в сумі 11 588 (одинадцять тисяч п`ятсот вісімдесят вісім) гривень 20 копійок.

Вирок може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Гощанський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право в суді отримати копію вироку.
Копія вироку вручається обвинуваченому, прокурору негайно після його проголошення.
Учасникам судового провадження, які не були присутні при проголошення вироку, копія вироку направляється не пізніше наступного дня після його проголошення.

Суддя    ОСОБА_1