Справа № 636/710/26 
Провадження 2/636/2225/26
РІШЕННЯ
Іменем України

23.04.2026 м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області в складі:
головуючого - судді Грошової Н.М. 
за участю секретаря судового засідання - Цивуніна Б.І.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1  до Чугуївський відділ державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту нерухомого майна,

в с т а н о в и в :

26 січня 2026 року до Чугуївського міського суду Харківської області надійшов позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Певна А.В., до Чугуївський відділ державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту нерухомого майна, а саме: з житлового будинку АДРЕСА_1 , накладеного постановою ВДВС Чугуївського МУЮ АА № 725630 від 02.03.2009, реєстраційний номер обтяження 8559830.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 , є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті чоловіка відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач є спадкоємцем першої черги за законом і звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав, однак під час оформлення спадщини позивачу стало відомо, що вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки на вказаний будинок накладено арешт.
Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 459975520 від 13.01.2026, щодо зазначеного майна зареєстровано обтяження (арешт) № 8559830 від 19.03.2009, підстава обтяження - постанова АА № 725630 від 02.03.2009 р., видана ВДВС Чугуївського МРУЮ, боржником зазначено її чоловіка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На звернення до Чугуївського ВДВС із запитом про зняття арешту отримано лист від 14.01.2026 № 1564, в якому повідомлено, що матеріали виконавчого провадження за 2009 рік були знищені у 2012 році у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Жодних відкритих виконавчих проваджень щодо позивача чи її чоловіка на даний час не існує. 
Наявність арешту на майно померлого боржника, за умови відсутності діючих виконавчих проваджень, перешкоджає позивачу як спадкоємцю реалізувати своє право на отримання спадщини та розпорядження майном.
Оскільки виконавче провадження, в межах якого було накладено арешт, завершене, а матеріали знищені, існування арешту на сьогодні є безпідставним. Це порушує право позивача на розпорядження майном (продаж, дарування, спадкування). Виконавча служба не має технічної та юридичної можливості зняти арешт самостійно через відсутність матеріалів провадження. Єдиним шляхом захисту порушеного права є звернення до суду з даним позовом 
Від Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просила позовні вимоги розглянути на розсуд суду, та вказала, що перевіркою даних автоматизованої системи виконавчих проваджень встановити виконавче провадження, в якому було накладено арешт на майно за постановою АА № 725630 від 02.03.2009 відносно боржника ОСОБА_2 - не виявилось можливим.
Згідно відомостей Державного реєстру речових прав - арешт нерухомого майна реєстраційний номер обтяження: 8559830, зареєстровано: 19.03.2009 за № 8559830 реєстратором: Харківська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження: постанова, АА № 725630, 02.03.2009, ВДВС Чугуївського МРУЮ, об`єкт обтяження: житловий будинок, адреса: АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , заявник: Відділ державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції, 63503, Харківська обл., м. Чугуїв, вул. Леонова, 4-а.
На сьогодні підтвердити будь які дії щодо виконання виконавчого провадження, в якому було накладено арешт на майно за постановою АА № 725630 не має можливості.
Зазначає, що до 30 червня 2017 року діловодство з виконання судових рішень, порядок зберігання справ виконавчого провадження регулювалось Порядком роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 року № 2274/5, після Правилами ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями затвердженими наказом Міністерства юстиції України 07.06.2017 № 1829/5 далі (Правила), які набули чинності 30.06.2017.
Згідно п. 2 розділу XI Правил (п.9.9 Порядку роботи з документами) - строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.
Матеріали виконавчих проваджень за 2009 рік знищені в 2012 році, в порядку передбаченого п. 1 розділу III Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями затвердженими наказом Міністерства юстиції України 07.06.2017 № 1829/5, у зв`язку з чим у Чугуївському відділі державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відсутні законні підстави для зняття арешту з майна боржника. 
Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 13 березня 2026 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.
В судове засідання сторони не з`явилися. 
Позивач звернулася до суду із заявою, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує, з відзивом ознайомлена, судові витрати просить покласти на неї. 
Представник відповідача звернувся до суду із заявою про розгляд справи без представника Чугуївського ВДВС. 
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін на підставі наявних матеріалів.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис про смерть № 51 від 30.10.2020 виконано Виконавчим комітетом Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 30.10.2020. (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане Виконавчим комітетом Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області).
На час смерті ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу, серія НОМЕР_2 від 26 лютого 1983 року, актовий запис № 11 від 26 лютого 1983 року.
Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 13.01.2026, у Державному реєстрі речових міститься запис про обтяження: 8559830,тип обтяження 6 арешт нерухомого майна, відповідно до якого накладено арешт на нерухоме майно: житловий будинок АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; підстава внесення запису - постанова АА № 725630, 02.03.2009, ВДВС Чугуївського МУЮ АА № 725630 від 02.03.2009. 
На заяву позивача Чугуївським відділом державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції надано відповідь № 1564 від 14.01.2026, в якій повідомлено, що згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні у відділі відсутні виконавчі провадження де боржником є ОСОБА_1 . Перевіркою даних автоматизованої системи виконавчих проваджень встановити виконавче провадження, в якому було накладено арешт на майно за постановою АА № 725630 від 02.03.2009 відносно боржника ОСОБА_2 не виявилось можливим у зв`язку із знищенням матеріалів виконавчого провадження. Зазначено, що позивач не є стороною або представником сторони виконавчого провадження.
Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
Аналіз вищевказаних положень закону свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.
Нормами частини 1, 2 статті 50 та частина 3 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установи) для зняття арешту.
Верховний Суд у постанові від 12 жовтня 2022 року у справі №203/3435/21 виснував, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню. Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.
Подібні висновки викладені також у постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19).
Верховний Суд у своїй постанові від 26 січня 2022 року у справі №127/1541/14 зазначив, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Враховуючи відсутність виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника та відсутність у необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника, бездіяльність виконавчої служби щодо незняття арешту з майна заявника є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння його майном.
Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції. Застосування арешту майна боржника як обмежувального заходу не повинно призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених Законом.
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 29 травня 2024 року у справі №643/5147/23 та від 14 серпня 2023 року у справі № 927/322/14.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) втручання держави в право власності на житло повинне відповідати критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном у розумінні Конвенції.
Зокрема, згідно з рішенням ЄСПЛ від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися «згідно із законом», воно повинне мати «легітимну мету» та бути «необхідним у демократичному суспільстві». Якраз «необхідність у демократичному суспільстві» і містить у собі конкуруючий приватний інтерес; зумовлюється причинами, що виправдовують втручання, які у свою чергу мають бути «відповідними і достатніми»; для такого втручання має бути «нагальна суспільна потреба», а втручання - пропорційним законній меті.
У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.
Згідно роз`яснень, наведених у пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті обставин цієї справи, суд зазначає, що позивач належними та допустимими доказами довів обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а саме, що арешт накладений Чугуївським відділом ДВС мав бути знятий при закінченні виконавчого провадження; іншого шляху, ніж вирішення питання в судовому порядку, на сьогоднішній день не існує. При цьому, позивачем також доведено, що незняття арешту та заборони обмежує права позивача на оформлення спадкових праві після смерті спадкодавця, а зняти арешт у позасудовому порядку неможливо, через відсутність в органах державної виконавчої служби матеріалів виконавчого провадження в межах якого накладено арешт, оскільки таке провадження закінчено і знищено.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для судового захисту порушених прав позивача, у зв`язку позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258-259, 263- 265, 279 ЦПК України, 

у х в а л и в :

Позов  ОСОБА_1  до Чугуївський відділ державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту нерухомого майна - задовольнити. 
Скасувати арешт нерухомого майна, а саме: житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , накладений на підставі постанови АА № 725630 від 02.03.2009 ВДВС Чугуївського МРУЮ (реєстраційний номер обтяження 8559830). 
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відповідно ч. 3 ст. 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса АДРЕСА_1 ;
Представник позивача: адвокат Певна Альона Віталіївна, РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 , ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
Відповідач: Чугуївський відділ державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ЄДРПОУ 41430463, адреса 63503, Харківська обл., м. Чугуїв, вул. Леонова, 4-А, ел. пошта info@hg.kh.dvs.gov.ua.

Повний текст рішення складено 04.05.2026.

Головуючий: суддя Н.М. Грошова