154/2271/26 
3/154/854/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2026 року м. Володимир
Суддя Володимирського міського суду Волинської області Вітер І.Р., розглянувши матеріали, які надійшли з Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
03 червня 2026 року до Володимирського міського суду Волинської області з Володимирського РВП ГУНП у Волинській області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №681718 від 02 червня 2026 року, ОСОБА_1 30 травня 2026 року о 18 год 19 хв на вул. Луцькій, 156-Б у м. Володимирі, керуючи транспортним засобом марки «Рута», державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , унаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження. Такі дії у протоколі кваліфіковані як порушення п. 12.1 Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.
До протоколу долучено рапорт працівника поліції щодо надходження повідомлення на спеціальну лінію «102» про наїзд маршрутного транспортного засобу на жінку біля автомобільної мийки на вул. Луцькій у м. Володимирі; схему місця дорожньо-транспортної пригоди; повідомлення чергового лікаря КП «Володимирське ТМО» про отримання ОСОБА_2 тілесних ушкоджень; письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 ; висновок медичного огляду, згідно з яким у ОСОБА_1 ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не виявлено.
У матеріалах справи також міститься службовий лист за підписом першого заступника начальника відділу поліції — начальника слідчого відділення Володимирського РВП ГУНП у Волинській області від 30 травня 2026 року, у якому зазначено про відсутність на той час даних, які б указували на наявність у події кримінального правопорушення, та запропоновано розглянути матеріали в порядку, передбаченому КУпАП або Законом України «Про звернення громадян».
01 липня 2026 року через канцелярію суду від потерпілої ОСОБА_2 надійшло клопотання про направлення матеріалів справи до Володимирського РВП ГУНП у Волинській області для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
На обґрунтування клопотання потерпіла послалася на характер отриманих унаслідок ДТП тілесних ушкоджень, тривалість лікування, повторні госпіталізації та проведені їй оперативні втручання.
До клопотання долучено виписки з медичних карт стаціонарного хворого №3219, №6876 і №6154, а також консультаційні висновки спеціаліста від 15 та 30 червня 2026 року.
Дослідивши матеріали справи та медичні документи, подані потерпілою, суддя дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. 
За змістом ч. 2 ст. 9 КУпАП адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає лише тоді, коли ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою кримінальної відповідальності. 
Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. 
Водночас відповідно до ч. 1 ст. 286 КК України кримінальна відповідальність настає за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, якщо таке порушення спричинило потерпілому тілесне ушкодження середньої тяжкості. 
Із виписки з медичної карти стаціонарного хворого №6154 вбачається, що ОСОБА_2 безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди була доставлена бригадою екстреної медичної допомоги до КП «Володимирське ТМО» та перебувала на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні з 30 травня до 02 червня 2026 року.
Потерпілій було встановлено діагноз: стан після ДТП; закрита черепно-мозкова травма; струс головного мозку; забій передньої черевної стінки; забій органів черевної порожнини; забійні рани тулуба й обох нижніх кінцівок; забій поперекового відділу хребта.
Під час лікування потерпілій проведено первинну хірургічну обробку ран, медикаментозне лікування та комплекс інструментальних обстежень. Після виписки їй рекомендовано обмеження фізичних навантажень строком до одного місяця, амбулаторне лікування у травматолога та проведення додаткових обстежень грудного і поперекового відділів хребта. Тимчасову непрацездатність продовжено після виписки зі стаціонару. 
Згідно з консультаційним висновком спеціаліста від 15 червня 2026 року у ОСОБА_2 зберігалися наслідки ДТП від 30 травня 2026 року у вигляді посттравматичної підшкірної гематоми правої гомілки та гранулюючих ран нижніх кінцівок.
Ультразвуковим дослідженням було підтверджено ознаки підшкірної гематоми. Потерпілій рекомендовано продовжити консервативне лікування, а за його неефективності — провести оперативне втручання у вигляді розкриття та дренування гематоми. 
Із консультаційного висновку спеціаліста від 30 червня 2026 року вбачається, що консервативне лікування посттравматичної підшкірної гематоми правої гомілки виявилося неефективним, у зв`язку із чим потерпілій під місцевою анестезією проведено її розкриття та дренування.
Таким чином, станом на 30 червня 2026 року, тобто через один місяць після ДТП, лікування безпосередньо пов`язаних із цією подією травматичних ушкоджень потерпілої ще тривало та потребувало хірургічного втручання. 
Крім того, з виписки з медичної карти стаціонарного хворого №6876 вбачається, що 18 червня 2026 року ОСОБА_2 була доставлена бригадою екстреної медичної допомоги до стаціонару зі скаргами на виражений біль у нижніх відділах живота, нудоту, багаторазове блювання та підвищення температури тіла.
Потерпілій встановлено діагнози: лівобічний піосальпінкс, пельвіоперитоніт та анемія середнього ступеня тяжкості. 18 червня 2026 року їй проведено лапароскопічну лівобічну сальпінгектомію та дренування черевної порожнини, після чого вона перебувала на стаціонарному лікуванні до 26 червня 2026 року. 
Сама виписка №6876 не містить безпосереднього висновку про причинний зв`язок такого гострого стану з дорожньо-транспортною пригодою. Водночас одразу після ДТП у потерпілої були діагностовані забій передньої черевної стінки та забій органів черевної порожнини, а тому питання про наявність або відсутність зв`язку між отриманою травмою живота, подальшим гострим захворюванням, повторною госпіталізацією та проведеним оперативним втручанням потребує спеціальних медичних знань.
Виписка з медичної карти №3219 стосується лікування ОСОБА_2 у березні 2026 року, тобто до дорожньо-транспортної пригоди, та містить відомості про її попередній стан здоров`я і проведене раніше оперативне лікування. Цей документ сам по собі не підтверджує наслідків ДТП, однак має значення для повного експертного дослідження, зокрема для розмежування попередніх захворювань та можливих наслідків травми, отриманої 30 травня 2026 року. 
Отже, подані потерпілою медичні документи свідчать про стаціонарне лікування безпосередньо після ДТП, множинні тілесні ушкодження, продовження тимчасової непрацездатності, збереження травматичних наслідків протягом щонайменше одного місяця, неефективність консервативної терапії, необхідність хірургічного розкриття та дренування посттравматичної гематоми, а також повторну госпіталізацію й оперативне лікування з приводу гострого стану органів черевної порожнини.
Наведені обставини не означають, що суд у межах цієї справи встановив заподіяння ОСОБА_2 тілесного ушкодження середньої тяжкості або наявність у діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення.
Разом із тим вони об`єктивно не дозволяють виключити можливість настання кримінально караних наслідків ДТП без проведення належного судово-медичного дослідження.
Встановлення характеру і ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, тривалості спричиненого ними розладу здоров`я, механізму їх утворення, а також причинного зв`язку між дорожньо-транспортною пригодою та подальшим станом здоров`я потерпілої потребує спеціальних знань і не належить до повноважень судді під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень. 
Таке експертне дослідження має здійснюватися в межах кримінального провадження, оскільки адміністративне провадження не передбачає належного процесуального механізму для встановлення зазначених обставин.
Наявний у матеріалах справи службовий лист органу поліції від 30 травня 2026 року був складений фактично одразу після події, коли повний характер отриманих потерпілою ушкоджень, тривалість їх лікування та подальший перебіг її стану здоров`я ще не могли бути встановлені.
На час складання цього листа не існувало консультаційних висновків від 15 і 30 червня 2026 року, не було відомостей про тривале збереження посттравматичної гематоми, неефективність консервативного лікування, необхідність її розкриття і дренування, а також про повторну госпіталізацію та оперативне втручання.
Тому зазначений службовий лист не може розглядатися як належне та остаточне підтвердження відсутності у події ознак кримінального правопорушення, оскільки він не враховував подальших істотних медичних обставин.
Відповідно до ст. 253 КУпАП, якщо під час розгляду справи орган або посадова особа дійде висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування. 
Для застосування цієї норми суд не зобов`язаний встановити всі елементи складу кримінального правопорушення або остаточно визначити ступінь тяжкості тілесних ушкоджень. Достатньою підставою є виявлення об`єктивних обставин, які вказують на можливу наявність кримінально караного діяння та потребують перевірки засобами кримінального провадження.
За таких обставин суддя доходить висновку, що у події дорожньо-транспортної пригоди від 30 травня 2026 року наявні ознаки, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, а тому подальший розгляд справи в порядку провадження про адміністративне правопорушення є неможливим.
Частина перша ст. 214 КПК України передбачає, що слідчий, дізнавач або прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення з будь-якого джерела обставин, які можуть свідчити про його вчинення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. 
Водночас у межах цієї справи суддя не наділений повноваженнями встановлювати остаточну кримінально-правову кваліфікацію діяння, безпосередньо здійснювати реєстрацію кримінального провадження або підміняти слідчого, дізнавача чи прокурора.
Тому клопотання потерпілої підлягає задоволенню шляхом закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення та передачі її матеріалів органу досудового розслідування для прийняття процесуального рішення відповідно до вимог КПК України.
Згідно з ч. 2 ст. 284 КУпАП у разі передачі матеріалів прокурору або органу досудового розслідування відповідно до ст. 253 цього Кодексу виноситься постанова про закриття справи. 
Керуючись статтями 7, 9, 253, 284, 294 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання потерпілої ОСОБА_2 задовольнити.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку з передачею матеріалів органу досудового розслідування.
Матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 направити до Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області для прийняття процесуального рішення в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, з огляду на наявність у події ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Копію постанови направити керівнику Володимирської окружної прокуратури Волинської області для відома та здійснення повноважень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.
Про результати розгляду направлених матеріалів повідомити Володимирський міський суд Волинської області в установленому законом порядку.
Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілою, їх захисником або представником до Волинського апеляційного суду через Володимирський міський суд Волинської області протягом десяти днів із дня її винесення. 

Суддя Ігор ВІТЕР