Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/980/26 
Провадження № 1-кп/382/105/26 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2026 року м. Яготин

Яготинський районний суд Київської області в складі: 
головуючого судді ОСОБА_1 , 
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 12026111100000469, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.03.2026,, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , із середньою освітою, неодруженого, працюючого не офіційно, на утриманні малолітніх дітей немає, раніше судимого, останній вироком Яготинського районного суду Київської області від 12.01.2026, за ч. 4 ст. 185 КК України, у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбуття покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки; вироком Яготинського районного суду Київської області від 28.01.2026, за ч. 1 ст. 382 КК України, у виді штрафу в розмірі п?ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України (далі - КК України),
ВСТАНОВИВ:
23 березня 2026 року, у вечірній час доби, ОСОБА_4 , спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , проводили дозвілля в приміщенні гаражу, що розташоване на території домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_2 , Під час проведення дозвілля, між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на фоні раптово виниклих неприязних відносин, відбувся конфлікт по завершенню якого ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження та госпіталізований до лікувального закладу. В цей момент, у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел направлений на вчинення повторного таємного викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану з приміщення вищевказаного гаража. Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, таємно, протиправно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер вчинюваного діяння, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання наслідків у вигляді таємного викрадення чужого майна та свідомо бажаючи цього, скориставшись відсутністю потерпілого, усвідомлюючи, що введений в державі військовий стан не припинено і не скасовано, ОСОБА_4 23.03.2026 року близько 22 години, будучи в приміщенні гаражу, за адресою: АДРЕСА_2 , доводячи свої злочинні дії до кінця, вчинив крадіжку майна, належного ОСОБА_6 , а саме: ланцюгову бензинову пилу марки «STIHL MS180» (серійний номер РA66-GT30), вартістю 5 309 (три тисячі триста дев?ять) гривень 40 копійок; напилок круглий з тримачем та ручкою для заточування ланцюга (діаметром 4,8 мм., 3/16"), який цінності не має та грошові кошти у сумі 1000 гривень. Після цього, ОСОБА_4 , покинув приміщення гаражу, таким чином своїми діями вчинив таємне викрадення чужого майна. В подальшому, ОСОБА_4 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 , майнову шкоду на загальну суму 6 309 (шість тисяч триста дев?ять) гривень 40 копійок.
Таким чином, ОСОБА_4 таємно викрав чуже майно (вчинив крадіжку), вчинену повторно, в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 4 ст. 185 КК України.
Крім цього, 23 березня 2026 року, у вечірній час доби, ОСОБА_4 , спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , проводили дозвілля в приміщенні гаражу, який розташований на території домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_2 . Під час проведення дозвілля, між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, відбувся конфлікт. В ході даного конфлікту у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень. Без відриву у часі, з метою реалізації свого злочинного умислу, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно та протиправно, ОСОБА_4 наніс два удари правою рукою в область обличчя ОСОБА_6 , в результаті чого, останній не втримався на ногах та впав на підлогу гаражного приміщення. Після цього ОСОБА_4 наніс близько 5-7 ударів обома ногами в область грудної клітини та тулуба ОСОБА_6 , від яких останньому стало тяжко дихати. Згідно висновку судово-медичного експерта встановлено, що своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді: «Закритої травми грудної клітини. Посттравматичний пневмоторакс справа. Підшкірна емфізема справа.» Виявлені тілесні пошкодження утворились від дії тупого предмету, по строку можуть відповідати 23.03.2026 року (даних вказаних в медичній документації та в постанові про призначення судово-медичної експертизи), та оцінюючи звичні строки порушення анатомічної цілісності цих тканини і органів та їх функцій, враховуючи відсутність ознак небезпеки для життя, дані тілесні ушкодження відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Таким чином, ОСОБА_4 спричинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров?я, тобто вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 122 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 122 КК України, визнав у повному обсязі, щиро розкаявся.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 добровільно визнав вину у вчиненні даного кримінального правопорушення та обставини його вчинення, прокурор під час визначення порядку дослідження доказів по справі просив суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнати недоцільним дослідження доказів по справі, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідити матеріали, що характеризують особу обвинуваченого. Захисник та обвинувачений не заперечили проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
У відповідності до вимог процесуального законодавства судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України. Судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити відповідні обставини в апеляційному порядку. Обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що зміст ч. 3 ст. 349 КПК України йому зрозумілий, заперечень проти недослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, він не має.
Після роз`яснення зазначених положень прокурор та обвинувачений та його захисник погодилися проводити судовий розгляд відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, без допиту свідків, дослідження письмових доказів тощо.
Внаслідок цього, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України зі згоди учасників судового провадження, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та визначив обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідити матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
У судовому засіданні допитано обвинуваченого ОСОБА_4 , який у своїх показах виклав обставини та факти, тотожні тим, які викладені в обвинувальному акті. Обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що погоджується з обставинами та фактами, які викладені в обвинувальному акті, вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 122 КК України визнає у повному обсязі.
Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, крім цього, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 в спричиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров?я, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 122 КК України.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є нетяжкими злочинами, відомості про особу ОСОБА_4 , визнання ним своєї вини, має середню освіту, не одружений, працюючого не офіційно, раніше судимий вироком Яготинського районного суду Київської області від 12.01.2026, за ч. 4 ст. 185 КК України, у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбуття покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки; вироком Яготинського районного суду Київської області від 28.01.2026, за ч. 1 ст. 382 КК України, у виді штрафу в розмірі п?ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має посередню характеристику. 
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено. 
Виходячи з викладеного, а також приймаючи до уваги доводи прокурора та сторони захисту, суд вважає за необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років; за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання призначити у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. Відповідно до ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Яготинського районного суду Київської області від 12.01.2026 остаточно призначити до відбуття 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі. Вирок Яготинського районного суду Київської області від 28.01.2026 року виконувати самостійно.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_4 , необхідно залишити без змін до набрання вироком законної сили. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, таким чином період з 09.04.2026 по 06.07.2026 року включно повинен бути зараховано в строк відбування покарання. На підставі ст. ст. 122, 124 КПК України необхідно стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта, в розмірі 420 грн. Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.
Керуючись ст. ст. 100, 122, 124, 126, 318, 322, 342-350, 370-375, 392-395, 615 КПК України,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 122 КК України, і призначити йому покарання:
- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;
- за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання призначити у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років .
Відповідно до ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Яготинського районного суду Київської області від 12.01.2026 остаточно призначити до відбуття позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.
Вирок Яготинського районного суду Київської області від 28.01.2026 року виконувати самостійно.
Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 в строк відбування покарання строк перебування його під вартою з моменту його затримання з 09.04.2026 року по 06.07.2026 року включно.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_4 , залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Речові докази: ланцюгова бензинова пила марки «STIHL MS180» (серійний номер PA66-GT30); напилок круглий з тримачем та ручкою для заточування ланцюга (діаметром 4,8 мм., 3/16») та банкноту номіналом 1000 (тисяча) гривень, які поміщено до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції №2 Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, після набрання вироком законної сили, повернути власнику.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні в розмірі 420 грн.
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Яготинський районний суд Київської області, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.
Вручити учасникам судового провадження повний текст вироку в день його проголошення.

Суддя    ОСОБА_1