ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/2707/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ), НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_5 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ), НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_5 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.
Позивач просить суд:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 у складі місячного грошового забезпечення за січень, лютий та березень 2016 року щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, у розмірі 60% від місячного грошового забезпечення, а саме - 3316,56 грн за січень 2016 року, 1348,00 грн за лютий 2016 р. та 1364,39 грн за березень 2016 р., із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військову частину НОМЕР_1 ) провести нарахування та виплату ОСОБА_1 , у складі місячного грошового забезпечення за січень, лютий та березень 2016 року щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 у розмірі 60% від місячного грошового забезпечення, виплату провести з урахуванням виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;
- визнати протиправними дії НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 у складі місячного грошового забезпечення за квітень 2016 року щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, у розмірі 60% від місячного грошового забезпечення, а саме - 2892,90 грн за квітень 2016 р., із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;
- зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військову частину НОМЕР_3 ) провести нарахування та виплату ОСОБА_1 , у складі місячного грошового забезпечення за квітень 2016 року щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 у розмірі 60% від місячного грошового забезпечення, виплату провести з урахуванням виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;
- визнати протиправними дії НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби У країни (військової частини НОМЕР_3 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016 році а також підйомної допомоги виплаченої у 2016 році в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, без урахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;
- зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військову частину НОМЕР_3 ) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016 році а також підйомної допомоги виплаченої у 2016 році в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, виплату провести з урахуванням виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;
- визнати протиправними дії НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_5 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2017 році а також підйомної допомоги виплаченої у 2017 році в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, без урахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;
- зобов`язати НОМЕР_4 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військову частину НОМЕР_5 ) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2017 році а також підйомної допомоги виплаченої у 2017 році в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, виплату провести з урахуванням виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 винагороди за тривалість безперервної 15-ти річної календарної військової служби, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної військової служби за 15-ть років у розмірі 1 посадового окладу та окладу за військовим званням, виплату здійснити з урахуванням виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , надбавки за кваліфікацію за період з 2017-2018 рр. у розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 , надбавку за кваліфікацію з грудня 2017 року по лютий 2018 року включно за 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу визначених у додатку № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», виплату провести з урахуванням виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.
Позов обґрунтовано тим, що у період служби з січня по квітень 2016 року позивачу протиправно було виплачено у меншому розмірі щомісячну додаткову грошову винагороду. Так, позивач вважає, що протягом вказаних місяців служби він мав право на отримання винагороди виключно у розмірі саме 60% від місячного грошового забезпечення, однак спірну винагороду виплачено у значно меншому розмірі.
Поряд з цим позивач стверджує, що щомісячна додаткова грошова винагорода не була врахована і при виплаті допомог на оздоровлення у жовтні 2016 року та серпні 2017 року та підйомних допомог у квітні і травні 2016 року, а також у вересні та листопаді 2017 року.
Також позивачу протиправно не виплачувалась винагорода за безперервну 15-річну календарну військову службу, а у період з грудня 2017 року по лютий 2018 року надбавка за кваліфікацію (2-й клас) протиправно виплачувалась у розмірі 50% від установленого розміру. Так, позивач вважає, що надбавка за кваліфікацію підлягала виплаті у розмірі 5 відсотків від посадового окладу, а не 50% від цього розміру, оскільки з дати набрання чинності Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20 травня 2008 року №425, виплата додаткових видів грошового забезпечення, включаючи надбавки за кваліфікацію та винагороди за тривалість безперервної служби, підлягали виплаті у встановлених розмірах, а не у розмірі 50% від тих, які встановлені названою Інструкцією.
Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановлено строки для подання заяв по суті справи.
Відповідач – ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) заперечуючи проти позову, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що згідно з нормами Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02 лютого 2016 року №73, розмір щомісячної додаткової грошової винагороди встановлювався у розмірі до 60% від грошового забезпечення, а не рівно 60%, як вважає позивач. Відповідно, на виконання вимог зазначеної Інструкції, а також наказів та розпоряджень Адміністрації Державної прикордонної служби щодо грошового забезпечення військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби позивачу у минулому місяці за попередній місяць служби щомісячна додаткова грошова винагорода нараховувалась та виплачувалась у такому порядку: у лютому 2016 року за січень 2016 року – у розмірі 25% (зазначений розмір винагороди було встановлено на виконання розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби від 11 лютого 2016 року №19) від місячного грошового забезпечення позивача, що складало 1381,90 грн, а у березні 2016 року за лютий 2016 року – у розмірі 32% (зазначений розмір винагороди було встановлено на виконання розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби від 12 березня 2016 року №178-ОС) від місячного грошового забезпечення позивача, що складало 1346,28 грн. Вказано, що лише з березня 2016 року у зв`язку із внесенням змін до наказу від 12 березня 2016 року №178-ОС щомісячна додаткова винагорода виплачувалась у розмірі 60% від місячного грошового забезпечення. У зв`язку з цим представник НОМЕР_6 прикордонного загону вважає, що підстави для перерахунку щомісячної додаткової грошової винагороди відсутні. Стосовно надбавки за кваліфікацію та винагороди за тривалість безперервної військової служби у відзиві вказано, що порядок їх нарахування та виплати врегульовані розпорядженням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 21 січня 2008 року №36 (виданому на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294), згідно з яким виплата вказаних видів грошового забезпечення повинна була здійснюватись у розмірі 50 відсотків від розміру, встановленого додатком 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294. Вказані норми були чинними до прийняття Адміністрацією Державної прикордонної служби України наказу №558 від 25 червня 2018 року, а тому представник відповідача вважає, що ним при виплаті позивачу спірних додаткових видів грошового забезпечення правомірно застосовано норми саме постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294, що свідчить про безпідставність вимог позову в частині зобов`язання здійснити їх перерахунок та виплату. Крім цього представник НОМЕР_6 прикордонного загону звертав увагу суду на те, що починаючи з серпня 2017 року порядок виплати надбавки за кваліфікацію регулювався вже не постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294, а додатком 15 до постанови Кабінету Міністрів України, яким розміри надбавки за кваліфікацію були встановлені в інших розмірах, аніж тих, про які стверджується позивачем у позові. Також у відзиві було вказано про передчасність вимог позивача про нарахування та виплату разом з перерахованими видами грошового забезпечення компенсації сум податку з доходів фізичних осіб. Просив суд відмовити у задоволенні позову.
Відповідач – НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) у поданому до суду відзиві також зазначив про необґрунтованість заявлених позивачем вимог, оскільки щомісячна додаткова грошова винагорода виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення. Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку та умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких щомісячна виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, проте вона не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат, і не є складовою місячного грошового забезпечення, з якого обраховуються одноразові грошові виплати військовослужбовцям. Просив суд відмовити в задоволенні позову.
Відповідач – НОМЕР_4 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_5 ) також не погодився із заявленим позовом, посилаючись на його безпідставність, оскільки, на його думку, щомісячна додаткова грошова винагорода не входить до структури грошового забезпечення і не є його складовою, так само вказана винагорода не підлягає включенню до складу й одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Просив суд відмовити в задоволенні позову.
Представником позивача подано до суду відповідь на відзив представника ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), в якому вказано про безпідставність посилань відповідача на розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби від 11 лютого 2016 року за №19 та наказ від 12 березня 2016 року №178-ОС, оскільки такі не були зареєстровані в Міністерстві юстиції і мають нижчу юридичну силу, ніж наказ Міністерства внутрішніх справ України від 02 лютого 2016 року №73, яким затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, які, на думку представника позивача, і підлягають застосуванню у даних спірних відносинах.
Правом подання заперечень відповідачі не скористались.
Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши повідомлені обставини, які є достатніми для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно з довідкою про перебування на посадах №844 від 17 квітня 2025 року позивач проходив військову службу у такі періоди:
- з 02 жовтня 2010 року по 29 лютого 2016 року – у НОМЕР_6 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України;
- з 29 лютого 2016 року по 12 березня 2016 року – у розпорядженні ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- з 12 березня 2016 року по 21 лютого 2017 року – в ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
- з 21 лютого 2017 року по 11 квітня 2017 року – у розпорядженні начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
- з 11 квітня 2017 року по 16 лютого 2021 року – у ІНФОРМАЦІЯ_6 . (а.с. 23-24)
Дослідженням змісту архівних відомостей за 2016 рік судом встановлено, що у лютому та березні 2016 року позивачу нараховувалась та виплачувалась щомісячна додаткова грошова винагорода у розмірі 25% від грошового забезпечення у сумі 1381,90 грн за лютий 2016 року, а у березні 2016 року – у розмірі 32% від грошового забезпечення у сумі 1346,28 грн. У квітні 2016 року позивачу виплачено щомісячну додаткову грошову винагороду у сумі 2226,66 грн. (а.с. 36, 38)
Також позивачу у 2016 році (на час служби в ІНФОРМАЦІЯ_4 ) виплачувалась підйомна допомога у квітні 2016 року в сумі 7187,00 грн, а у травні 2016 року – в сумі 7200,00 грн (яка, як стверджується у позові і що не заперечувалось жодним з відповідачів, була виплачена на користь доньки позивача – ОСОБА_2 та його дружини – ОСОБА_3 ), а також грошова допомога на оздоровлення в сумі 7750,00 грн. (а.с. 38)
Крім того, з наявних у справі матеріалів убачається, що ІНФОРМАЦІЯ_6 у 2017 році виплачено грошову допомогу на оздоровлення у розмірі 6954,25 грн (серпень 2017 року), а у вересні та листопаді 2017 року – підйомну допомогу у розмірі 6954,25 грн та 3477,13 грн (як стверджується у позові і що також не заперечувалось жодним з відповідачів, така була виплачена на користь доньки позивача – ОСОБА_2 ).
Дослідженням особистих карток грошового забезпечення за періоди служби 2017, 2018 року судом встановлено, що у грудні 2017 року, січні та лютому 2018 року, протягом яких позивач перебував на службі у складі ІНФОРМАЦІЯ_6 , йому нараховувалась на виплачувалась надбавка за кваліфікацію (клас 2) у розмірі 26,25 грн (щомісячно протягом грудня 2017 року – лютого 2018 року). 
Не погоджуючись із розмірами фактично виплачених сум за вказані періоди служби, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою та другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Зміст зазначених норм свідчить про те, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до частин першої, третьої статті 25 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» держава забезпечує соціальний захист особового складу Державної прикордонної служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших актів законодавства. Військовослужбовці Державної прикордонної служби України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», цього Закону, інших актів законодавства.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносин у цій галузі визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі – Закон №2011-XI).
Зокрема, вказаний Закон визначає порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення.
Так, абзацом 1 пункту 1 статті 9 цього Закону №2011-XI передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Як вбачається з обставин цієї справи, спір у ній виник, зокрема, з приводу нарахування та виплати позивачу підйомної допомоги, грошової допомоги для оздоровлення у 2016-2017 роках у розмірі місячного грошового забезпечення і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889.
Абзацом 2 пункту 4 статті 9 Закону №2011-XII встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Згідно з пунктами 2, 3 статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Відповідно до абзацу 1 пункту 4 статті 9 Закону грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Відповідно до підпункту 1 пункту 3 статті 9-1 Закону №2011-XII при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини їм виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби.
Згідно з пунктом 1 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців, які проходять базову військову службу, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
Пунктом 3 статті 15 Закону №2011-ХІІ встановлено, що військовослужбовцям виплачуються грошова допомога на оздоровлення та державна допомога сім`ям з дітьми в порядку і розмірах, що визначаються законодавством України.
Як було встановлено пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова №1294, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин і була чинна до 01 березня 2018 року), грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
На момент існування спірних правовідносин (які охоплюють період служби позивача у 2016-2017 роках) порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які займають посади в спеціально уповноваженому центральному органі виконавчої влади у справах охорони державного кордону (Адміністрації Державної прикордонної служби України), територіальних органах спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у справах охорони державного кордону (регіональних управліннях Державної прикордонної служби України), Морській охороні, яка складається із загонів морської охорони, органах охорони державного кордону (прикордонних загонах, окремих контрольно-пропускних пунктах, авіаційних частинах), розвідувальному органі спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у справах охорони державного кордону, навчальних закладах, науково-дослідних установах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення Державної прикордонної служби України (далі - органи Держприкордонслужби), було визначено Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженою наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20 травня 2008 року №425, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 18 червня 2008 р. за № 537/15228 (далі – Інструкція №425).
Пунктом 1.2 Інструкції №425 установлено, що грошове забезпечення - це гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До складу місячного грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати та премія).
Відповідно до пунктів 3.7.1 - 3.7.4 Інструкції №425, військовослужбовцям один раз на рік надається допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям за їх рапортом за місцем штатної служби на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникові (командирові) - на підставі наказу вищого начальника (командира) із зазначенням у ньому розміру допомоги.
Особам офіцерського складу, прийнятим на військову службу із запасу, та військовослужбовцям, прийнятим на військову службу за контрактом, допомога для оздоровлення перший раз надається в календарному році, у якому вони стали до виконання обов`язків за посадами, на які призначені.
Розмір допомоги для оздоровлення визначається, виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно із законодавством на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Згідно з пунктом 4.8.2 Інструкції №425, порядок та умови виплати додаткових видів грошового забезпечення, не передбачених цією Інструкцією, у тому числі для військовослужбовців розвідувального органу, визначається Адміністрацією Державної прикордонної служби України.
Підпунктом 5 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій від 22.09.2010 №889 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №704, яка набрала чинності з 01.01.2016) (далі - Постанова №889, яка втратила чинність з 01 березня 2018 року) було установлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Державної прикордонної служби (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення (пункт 2 Постанови №889).
Як вбачається зі змісту відзивів на позовну заяву, представники НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) та НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_5 ) в обґрунтування законності визначення сум підйомної допомоги, грошової допомоги для оздоровлення та 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця без врахування у їх складі щомісячної додаткової грошової винагороди посилаються на норми Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02 червня 2016 року №73, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2016 р. за №217/28347 (далі - Інструкція №73, чинна на час служби позивача у 2016-2017 роках).
Так, підпунктом 2 пункту 2 Інструкції №73 було визначено, що виплата винагороди здійснюється військовослужбовцям (крім зазначених у підпункті 1 цього пункту) - до 60 відсотків місячного грошового забезпечення.
Розміри винагороди для органів Держприкордонслужби з урахуванням виконання покладених завдань, особливостей умов проходження служби військовослужбовцями встановлюються наказами Адміністрації Держприкордонслужби в межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Держприкордонслужби у Державному бюджеті України на відповідний рік.
Пунктом 3 Інструкції №73 було установлено, що до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад (з урахуванням підвищення), оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений).
Згідно з пунктами 5, 6 Інструкції №73 виплата винагороди здійснюється з того дня, з якого військовослужбовці стали до виконання обов`язків за посадами (але не раніше дня видання наказу про призначення), і до дня їх звільнення від виконання обов`язків за посадами включно (у тому числі й у разі тимчасового виконання обов`язків за посадами, до яких вони допущені наказами відповідних начальників (командирів)).
Винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби; начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників.
Водночас, як було визначено пунктом 8 Інструкції №73, винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат.
Суд зауважує, що пунктом 4 статті 9 Закону №2011-XII надано Міністру оборони України, керівникам центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівникам розвідувальних органів України повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як визначення розміру допомоги на оздоровлення, підйомної допомоги (інші види грошового забезпечення) та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом не віднесено до їх компетенції та може бути змінене лише законодавцем.
Відповідно, при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає саме Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам вказаного Закону.
Суд зауважує, що питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі №522/2738/17.
Так, у постанові від 06 лютого 2019 року Велика Палата Верховного Суду дійшла наступних висновків: «Згідно з частинами 2, 3 статті 9 Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.»
Верховний Суд в ухвалі від 27.04.2020 №1.380.2019.003718 зазначив наступне: «Питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі №522/2738/17. Приймаючи постанову від 06.02.2019 у вказаній справі, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків, що до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. Виходячи з процесуальних механізмів забезпечення єдності судової практики, що полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду, за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду мають перевагу над висновками колегії суддів касаційних судів у складі Верховного Суду. Відтак, правова позиція, викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06.02.2019 №522/2738/17 у спірному випадку є пріоритетною для застосування порівняно з позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 01.03.2018 у справі №761/17387/17, від 29.08.2019 у справі №820/375/18, від 21.11.2019 у справі №815/5547/17 та від 09.01.2020 у справі №809/1489/16.»
Враховуючи правову позицію, викладену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06.02.2019 №522/2738/17, суд зазначає, що до грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункової величини не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
Водночас, встановлення підзаконним нормативно-правовим актом порядку та умов виплати щомісячної додаткової грошової винагороди не може звужувати чи заперечувати право на отримання такої винагороди, встановлене актом вищої юридичної сили.
Ієрархічні колізії нормативно-правових актів долаються шляхом застосування норми, яка закріплена в нормативно-правовому акті, що має вищу юридичну силу.
Таким чином, при визначенні розміру грошового забезпечення в спірних правовідносинах мають бути застосовані приписи Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Постанови №899, а не Інструкції №73 щодо обмеження включення до грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, з якого нараховується, зокрема, грошова допомога на оздоровлення та підйомна допомога і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на члена сім`ї військовослужбовця.
Аналогічна правова позиція зазначена у постановах Верховного Суду від 10 травня 2019 року у справі №820/5285/17, від 16 травня 2019 року у справі №826/11679/17, від 5 грудня 2019 року у справі №295/5200/18, від 29 квітня 2020 року у справі №295/11615/17, від 19 жовтня 2020 року у справі №826/220517, від 9 листопада 2020 року у справі №822/511/18, від 30 квітня 2021 року у справі №620/561/20, від 29 листопада 2021 року у справі №520/5984/2020, від 08 лютого 2022 року у справі №240/3926/20, від 20 січня 2022 року у справі №520/15971/2020, від 26 січня 2022 року у справі №520/8887/2020.
Отже, щомісячна додаткова грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого обчислюється грошова допомога на оздоровлення, підйомна допомога і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на члена сім`ї військовослужбовця.
Як підтверджується матеріалами справи та не заперечувалось сторонами в ході її судового розгляду, щомісячна додаткова грошова винагорода виплачувалась позивачу у місяцях до/у місяць виплати/та після виплати у 2016-2017 роках підйомної допомоги (включаючи і підйомну допомогу на членів сім`ї), допомоги на оздоровлення у липні 2016 року і у вересні 2017 року, що свідчить про її систематичний, а не одноразовий характер.
Таким чином у даних спірних відносинах щомісячна додаткова грошова винагорода не може вважатись одноразовою та має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється допомога для оздоровлення та підйомна допомога (включаючи і підйомну допомогу на членів сім`ї).
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 26 лютого 2021 року у справі №620/3346/19, відповідно до якого оскільки останні 15 місяців перед звільненням на підставі Постанови №889 додаткова грошова винагорода нараховувалась і виплачувалась позивачу щомісяця, то підстави вважати таку винагороду одноразовим видом грошового забезпечення відсутні.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що виплативши позивачу у 2016-2017 роках підйомні допомоги (включаючи і підйомні допомоги на членів сім`ї, яка становить 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця), допомоги для оздоровлення без врахування у їх складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889, відповідачі - НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) та НОМЕР_4 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_5 ) порушили вимоги належної оплати праці, що, фактично, призвело до отримання позивачем зазначених видів грошового забезпечення у меншому розмірі, ніж це передбачено законодавством, а тому позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню.
Вказана позиція суду також узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 10 листопада 2021 року у справі №825/997/17, який, як і інші наведені вище правові висновки Верховного Суду, відповідно до частини п`ятої 242 Кодексу адміністративного судочинства України враховуються судом під час вирішення цього спору.
Аналогічної позиції у подібних спірних відносинах також дотримується і Сьомий апеляційний адміністративний суд у справі №560/5421/25 (постанова від 26 листопада 2025 року).
Щодо вимог позову до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про здійснення перерахунку та виплати позивачу надбавки за кваліфікацію та винагороди за тривалість безперервної календарної військової служби суд зазначає таке.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» №1294 від 07 листопада 2007 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) було затверджено, зокрема, додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу в розмірах, які відображені в додатках 25-28 до цієї постанови.
Додатком 25 встановлено такий одноразовий додатковий вид грошового забезпечення, як винагорода за тривалість безперервної військової служби, яка залежно від тривалості безперервної календарної військової служби становить:
1 посадовий оклад і оклад за військовим званням за 15 років;
1,5 посадового окладу і окладу за військовим званням за 20 років;
2 посадових оклади і оклади за військовим званням за 25 років;
2,5 посадових окладів і окладів за військовим званням за 30 років;
3 посадових окладів і окладів за військовим званням за 35 років і кожні наступні 5 років.
Пунктом 7 цієї Постанови №1294 від 07 листопада 2007 року було передбачено, що до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які виконують водолазні роботи, проходять службу у високомобільних десантних військах та частинах спеціального призначення, та виплати одноразової винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які знешкоджують вибухові предмети.
Пунктом 11 вказаної постанови надано вказівку Міністерству праці та соціальної політики, Міністерству фінансів, іншим державним органам (серед яких Державна прикордонна служба України) упорядкувати у тримісячний строк перелік і розміри виплати додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.
Аналіз наведених положень діє підстави для висновку, що Кабінет Міністрів України делегував, зокрема, Адміністрації Державної прикордонної служби України, повноваження з упорядкування переліку, розмірів та порядку виплати додаткового грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу.
На виконання вказаної постанови Адміністрація Державної прикордонної служби України згідно наказу №425 від 20 травня 2008 року затвердила Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, яка набрала чинності 29 червня 2008 року (втрата чинності відбулась 10 серпня 2018 року у зв`язку з прийняттям наказу МВС України №558 від 25 червня 2018 року) (далі –Інструкція №425).
Так, відповідно до пп. 3.25.1 цієї Інструкції військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) залежно від тривалості безперервної календарної військової служби виплачується винагорода за тривалість безперервної військової служби в таких розмірах: за 15 років безперервної календарної військової служби - у розмірі 1 посадового окладу та окладу за військовим званням; за 20 років безперервної календарної військової служби - у розмірі 1,5 посадового окладу та окладу за військовим званням, за 30 років безперервної календарної військової служби - у розмірі 2,5 посадового окладу та окладу за військовим званням; 35 років безперервної календарної військової служби і кожні наступні п`ять років - у розмірі 3,0 посадового окладу та окладу за військовим званням.
Отже, виплата додаткових видів грошового забезпечення, що визначені додатками 25-28 до Постанови Кабінету Міністрів України №1294 від 07 листопада 2007 року, зокрема винагорода за тривалість безперервної військової служби, впорядковані Інструкцією №425. Відповідно, починаючи з 29 червня 2008 року (дата набрання чинності вказаною Інструкцією) відпали підстави для обмеження виплати винагороди за тривалість безперервної військової служби в обсязі до 50 відсотків нормативно встановленого розміру.
Наведене узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 31 січня 2018 року у справі №808/8403/13-а.
Таким чином, з огляду на чинність Інструкції №425 станом на дату набуття позивачем безперервної служби 15 років, він мав право на виплату винагороди за тривалість безперервної військової служби в розмірі, визначеному Інструкцією №425.
У зв`язку з цим суд приходить до висновку про те, що винагорода за тривалість 15-річної календарної військової служби повинна була виплачуватися у розмірі 1 посадового окладу та окладу за військовим званням.
Проте всупереч наведеному відповідач – ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) як орган Державної прикордонної служби України, в якому позивач перебував на службі станом на дату досягнення безперервної служби 15 років, протиправно таку винагороду позивачу не виплачував. При цьому у поданому до суду відзиві представник НОМЕР_6 прикордонного загону не висловив заперечень щодо тривалості стажу служби позивача, включаючи обставину набуття ОСОБА_1 безперервної 15-річної служби 01 вересня 2014 року, перебуваючи станом на цю дату в особовому складі саме НОМЕР_6 прикордонного загону. Доказів того, що спірна винагорода після досягнення позивачем безперервної військової служби 15 років нараховувалась та виплачувалась, представник НОМЕР_6 прикордонного загону суду також не надав.
З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про те, що відповідач – ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) протиправно не виплатив позивачу винагороду за тривалість безперервної 15-тирічної календарної військової служби у розмірі 1 посадового окладу, оскільки з 29 червня 2008 року набрала чинності Інструкція №425, якою впорядковано виплату додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатком 25 до Постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07 листопада 2007 року.
Крім того, суд зауважує, що пунктом 3.13.1 Інструкції №425 було встановлено, що особам офіцерського складу (крім військових льотчиків і штурманів, військових льотчиків і штурманів інструкторського складу), особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які мають клас, присвоєний у встановленому порядку, виплачується надбавка в таких розмірах: 2-й клас 5 відсотків посадового окладу; 1-й клас 8 відсотків посадового окладу; клас майстра 11 відсотків посадового окладу.
Як вбачається з наявних у справі матеріалів, позивачу у період з грудня 2017 року по лютий 2018 року виплачувалася надбавка за кваліфікацію (клас 2) у розмірі 26,25 грн (щомісячно протягом грудня 2017 року – лютого 2018 року).
Відповідно, у зв`язку з чинністю протягом зазначеного періоду вказаного вище пункту Інструкції №425 відповідач – ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) був зобов`язаний виплачувати позивачу надбавку за кваліфікацію в розмірі, визначеному вказаною Інструкцію, тобто 5 відсотків від посадового окладу.
Однак, як свідчать наявні у справі матеріали, відповідач протиправно нараховував і виплачував позивачу надбавку за кваліфікацію в розмірі, що становить 2,5% від посадового окладу (26,25 грн*100%/1050 грн (посадовий оклад)) та, відповідно, 50% законодавчо встановленого розміру такої надбавки.
Відтак, суд зобов`язує відповідача – ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) здійснити перерахунок та виплату позивачу надбавки за кваліфікацію (2 клас) за період з грудня 2017 року по лютий 2018 року у розмірі 5 відсотків посадового окладу, визначеного у додатку №25 до Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07 листопада 2007 року №1294.
Отже, позов у цій частині підлягає задоволенню.
Стосовно вимог позивача про виплату перерахованого грошового забезпечення з одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб суд зазначає таке.
Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація) визначено Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44 (далі - Порядок №44).
За правилами пунктів 2, 3 Порядку №44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».
Пунктами 4, 5 Порядку №44 передбачено, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Аналіз наведених пунктів 2-3 Порядку №44 дає підстави для висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Отже, з урахуванням наведеного правого регулювання перерахунок та виплата грошового забезпечення позивача, у тому числі всіх належних до виплати видів додаткового грошового забезпечення (у тому числі матеріальні допомоги на оздоровлення, підйомні допомоги, компенсації за невикористані дні відпусток), нарахування та виплата індексації грошового забезпечення та індексації-різниці має бути проведена із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44.
Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду у постанові від 27 липня 2023 року у справі №380/813/22.
Аналогічний підхід у вирішенні подібних спірних відносин також підтримано Верховним Судом і у постановах від 27 вересня 2023 року у справі №420/23176/21, від 31 січня 2024 року у справі №320/6441/22, від 18 квітня 2024 року у справі №160/10789/22, від 30 квітня 2024 року у справі №360/700/23, від 27 червня 2024 року у справі №580/602/22.
Стосовно вимог позову про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) та НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) провести нарахування та виплату щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% місячного грошового забезпечення суд зазначає таке.
Як уже зазначалось, підпунктом 2 пункту 2 Інструкції №73 було визначено, що виплата винагороди здійснюється військовослужбовцям (крім зазначених у підпункті 1 цього пункту) у розмірі до 60 відсотків місячного грошового забезпечення.
Вказаною нормою встановлено граничний розмір щомісячної додаткової грошової винагороди. Прийменник «до» у конструкції даної норми вживається у сполученні з числівником « 60» при означенні кількісної межі, тобто у будь-якому випадку вказана винагорода не могла перевищувати 60%, натомість могла бути встановлена й у меншому розмірі.
Абзацом 2 підпункту 2 пункту 2 Інструкції №73 передбачалось, що розміри винагороди для органів Держприкордонслужби з урахуванням виконання покладених завдань, особливостей умов проходження служби військовослужбовцями встановлюються наказами Адміністрації Держприкордонслужби в межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Держприкордонслужби у Державному бюджеті України на відповідний рік.
Тобто, розмір щомісячної додаткової грошової винагороди мав змінний характер і не вважався таким, що підлягав обов`язковій виплаті саме у розмірі 60% місячного грошового забезпечення. Виплата щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовців Державної прикордонної служби України здійснювалась виключно в межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Держприкордонслужби у Державному бюджеті України на відповідний рік. Повноваження щодо визначення розміру щомісячної додаткової грошової винагороди носять дискреційний характер і належать виключно Адміністрації Державної прикордонної служби України.
Як вбачається з матеріалів, доданих до відзиву ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), на виконання вказаних положень Інструкції №73 Адміністрацією Державної прикордонної служби України були видані розпорядження від 11 лютого 2016 року №19, яким встановлено у січні 2016 року розмір щомісячної додаткової грошової винагороди у кількості 25% від місячного грошового забезпечення, та наказ від 12 березня 2016 року №178-ОС, яким було встановлено у лютому 2016 року військовослужбовцям, які обіймали посади в органах Держприкордонслужби, розмір щомісячної додаткової грошової винагороди у кількості 32% від місячного грошового забезпечення. (а.с. 82-83, 85)
Суд зауважує, що виплата військовослужбовцям Держприкордослужби щомісячної додаткової грошової винагороди саме у розмірі 60% розпочато лише у травні 2016 року на виконання наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 29 квітня 2016 року №360-ос. (а.с. 84)
Отже, в даному випадку Адміністрацією Державної прикордонної служби України було використано дискреційне повноваження щодо встановлення відсоткового значення розміру щомісячної додаткової грошової винагороди, що не виходить за межі її граничного розміру, який був визначений Інструкцією №73.
Доказів того, що зазначені вище розпорядження від 11 лютого 2016 року №19 та наказ від 12 березня 2016 року №178-ОС є нечинними чи скасовані у встановленому законом порядку, позивач (його представник) суду не надав.
Відтак, на переконання суду, дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) та НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) щодо виплати позивачу щомісячної додаткової грошової винагороди у січні, лютому та березні 2016 року саме у тих розмірах, які були встановлені розпорядженням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 11 лютого 2016 року №19 та наказ від 12 березня 2016 року №178-ОС, узгоджуються з нормами Інструкції №73 в частині, що регулює питання розміру щомісячної додаткової грошової винагороди.
Тому суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість вимог позивача в указаній частині, а, відтак, такі не підлягають задоволенню.
Отже, заявлений позов підлягає частковому задоволенню.
Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно статей 74-76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Згідно частин першої-третьої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач довів наявність підстав для часткового задоволення заявлених вимог. Водночас доводи відзивів відповідачів не спростовують обґрунтованості позовних вимог у тій частині, яку судом задоволено.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 9, 72, 73, 74-76, 77, 90, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ), НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_5 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги для оздоровлення, підйомної допомоги (включаючи підйомну допомогу на членів сім`ї), виплачених у 2016 році, без врахування у їх складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889.
Зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 допомоги для оздоровлення, підйомної допомоги (включаючи підйомну допомогу на членів сім`ї), виплачених у 2016 році, з урахуванням у їх складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889, враховуючи раніше виплачені суми, з одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб.
Визнати протиправними дії НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_5 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги для оздоровлення, підйомної допомоги (включаючи підйомну допомогу на членів сім`ї), виплачених у 2017 році, без врахування у їх складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889.
Зобов`язати НОМЕР_4 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_5 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 допомоги для оздоровлення, підйомної допомоги (включаючи підйомну допомогу на членів сім`ї), виплачених у 2017 році, з урахуванням у їх складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889, враховуючи раніше виплачені суми, з одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 винагороди за тривалість безперервної 15-річної календарної військової служби у розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплати ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної 15-річної календарної військової служби у розмірі 1 посадового окладу та окладу за військовим званням з одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 у період служби з грудня 2017 року по лютий 2018 року надбавки за кваліфікацію (2 клас) у розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплати ОСОБА_1 за період з грудня 2017 року по лютий 2018 року надбавку за кваліфікацію (2 клас) у розмірі 5 відсотків посадового окладу з одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб.
В задоволенні іншої частини позову відмовити.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 06 травня 2026 року.

Повне найменування учасників справи: позивач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ); відповідачі – ІНФОРМАЦІЯ_7 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ); НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 ), НОМЕР_4 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_5 ) ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_10 ).

Суддя О.П. Лелюк