Номер провадження: 33/813/578/26
Номер справи місцевого суду: 521/22192/25 
Головуючий у першій інстанції Шевчук Н. О. 
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,
за участю секретаря судового засідання Громовенко А.Г.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
адвоката Байло Євгена Сергійовича, захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – Мартинова Дмитра Сергійовича, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 на постанову Хаджибейського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2026 року,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
ПостановоюХаджибейського районного суду м. Одеси від 05.02.2026 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних доходів громадян, що становить 17000,0 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
Не погоджуючись із вказаною постановою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 05.02.2026 року, особою, яка притягується до адміністративної відповідальності подано апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та провадження по справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення, справу розглядати за його відсутності.
В обґрунтування апеляційної скарги особа, яка притягується до адміністративної відповідальності зазначає, що долучений до матеріалів справи відеозапис подій містить фіксацію неодноразового його згоди на проходження огляду на стан сп`яніння з іншим екіпажем патрульної поліції, що не враховано судом першої інстанції під час розгляду справи та не надано даним обставинам відповідної правової оцінки.
При цьому, скаржником зауважено, про відсутність будь-яких зовнішніх проявів наявності відповідних ознак наркотичного сп`яніння та в матеріалах справи не конкретизовано, які саме ознаки було виявлено працівникам поліції, що також не враховано судом першої інстанції та проігноровано разом з тим наданий особою медичний висновок про відсутність стану наркотичного сп`яніння. 
Також судом, на думку скаржника, безпідставно проігноровано наданий ним медичний висновок, який має істотне значення для справи.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 та його захисника – адвоката – Байло Є.С., перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
За положеннями ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно положень ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Приймаючи оскаржувану постанову щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що вина останнього підтверджується наявними матеріалами справи, а саме: електронним протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №534660 від 08.12.2025 року; відеозаписами з нагрудних камер патрульних поліцейських № 474502, 473682 з яких вбачається, що працівниками поліції зафіксовано факт керування транспортним засобом ОСОБА_2 та відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; та направленням ОСОБА_1 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КП «ООМЦПЗ» ООР, складеним 08.12.2025 року о 08 год. 40 хв.
Дослідивши встановлені судом першої інстанції обставини справи, апеляційний суд дійшов висновку про неповне встановлення судом першої інстанції всіх обставин справи та як наслідок оскаржувана постанова вищенаведеним положенням КУпАП не відповідає, а тому відповідно до ст. 294 КУпАП підлягає скасуванню з огляду на наступне.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 534660 ОСОБА_1 08.12.2025 року близько 08 год 40 хв керував транспортним засобом «VAN HOOL ACRON», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка не відповідає обстановці, підвищена жвавість мови, неприродна блідість. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно, з огляду на диспозицію зазначеної статті, обов`язковою умовою для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, вчинення якого інкримінується ОСОБА_1 , є встановлення всіх обов`язкових ознак даного правопорушення, в тому числі й безпосередньо факту керування останнім вказаним в протоколі транспортним засобом, адже суб`єктом даного правопорушення є саме водій транспортного засобу або інша особа, яка керує ним, а також наявність факту відмови такої особи від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
При цьому, само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування (постанова Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20.02.2019 року, справа № 404/4467/16-а).
Згідно змісту оскаржуваної постанови, судом першої інстанції за наявними матеріалами справи про адміністративне правопорушення був встановлений факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «VAN HOOL ACRON», д.н.з. НОМЕР_1 , а також здійснення працівниками поліції законної зупинки вказаного транспортного засобу у зв`язку із порушенням даною особою ПДР України, а саме ч. 5 ст. 121 КУпАП щодо порушення правил користування пасками безпеки, також суд зробив висновок про те, що зазначені обставини подій згідно оскаржуваної постанови підтверджуються матеріалами справи, в тому числі й долученим відеозаписом подій. 
Разом з тим, дослідивши долучені працівниками поліції відеозаписи з боді камер, апеляційним судом встановлено, що фіксація подій розпочинається о 08 год 40 хв, що відповідає часу вчинення правопорушення вказаному в протоколі, та розпочинається з моменту, коли транспортний засіб знаходиться на території автозаправної станції в нерухомому стані, в салоні якого знаходяться дві особи, в тому числі й ОСОБА_1 . Натомість, відеозапис, які містяться на диску не містять фіксації руху вказаного транспортного засобу під керування ОСОБА_1 та безпосередньо здійснення працівниками поліції зупинки транспортного засобу у відповідності до положень ст. 35 ЗУ «Про Національну зупинку», про наявність якої стверджується судом першої інстанції в оскаржуваній постанові. Відомостей щодо належного фіксування порушення ОСОБА_1 відповідних положень ПДР України щодо користування ременем безпеки, а також належного оформлення виявленого працівниками поліції порушення, про наявність якого зазначено також на відеозаписі подій, в матеріалах справи не міститься, що свідчить про безпідставність висновків суду в даній частині.
Підтвердження факту руху вказаного в протоколі транспортного засобу будь-якими іншими належними доказами у розумінні положень ст. 251 КУпАП в матеріалах справи також не вбачається.
Згідно ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; тощо.
Пунктом 5 розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису№ 1026 закріплений обов`язок працівників поліції включати портативний відеореєстратор з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Розділом 3 даної Інструкції визначений порядок застосування працівниками поліції під час виконання своїх службових обов`язків відеореєстраторів, встановлених на службових транспортних засобах, а саме згідно п. 2 включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.
В матеріалах справи також відсутні відомості щодо неможливості працівниками поліції здійснювати належну фіксації адміністративного правопорушення.
Разом з тим, положеннями ст. 255 КУпАП в свою чергу визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
З підстав викладеного, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити про помилкові висновки суду першої інстанції викладених в оскаржуваній постанові щодо підтвердження наявними матеріалами справи факту керування особою вказаним в протоколі транспортним засобом та здійснення працівниками поліції зупинки даного транспортного засобу у зв`язку із порушенням вимог ПДР України, оскільки наведені обставини не підтверджуються наявними матеріалами справи про адміністративне правопорушення. 
При цьому, слід також зауважити щодо відсутності на долученому відеозаписі подій в тому числі й факту відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, а також безпосередньо вчинення працівниками поліції дій, спрямованих на виявлення відповідних ознак наркотичного сп`яніння, перелік яких міститься в Інструкції № 1452/735 та за наївності яких особі повинна пройти відповідний огляд. 
Однак, апеляційним судом відхиляються доводи апеляційної скарги в частині ігнорування судом першої інстанції долученого ОСОБА_1 висновку щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння № 002738 від 15.12.2025 року, згідно якого останній пройшов 08.12.2025 року огляд на стан наркотичного сп`яніння у КНП «ООМЦПЗ» ООР за яким ознак сп`яніння не виявлено, оскільки даний огляд проведено в порушення вимог КУпАП щодо проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У рішенні ЄСПЛ від 2.07.2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705\12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву».
Одночасно сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».
Відповідно, зважаючи на те, що суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є саме водій транспортного засобу, та встановлення факту керування є обов`язковою умовою для притягнення особи до відповідальності в межах даної статті, натомість наявні матеріали справи в свою чергу не містять належної фіксації руху вказаного в протоколі транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , тобто матеріали справи не містять належних доказів, які б «поза розумним сумнівом» підтверджували факт вчинення останнім адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що свідчить про передчасність висновків суду першої інстанції щодо визнання останнього винним у вчиненні даного правопорушення. 
Таким чином, з огляду на вищезазначене, оскільки доводи апелянта знайшли своє часткове підтвердження в матеріалах справи, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню та провадження підлягає закриттю у відповідності до положень п. 1 ст. 247 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргуособи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Постанову Хаджибейського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2026 року – скасувати. 
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складений 22 травня 2026 року.

Суддя О.С. Комлева