Справа № 604/158/26
Провадження № 2/604/254/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2026 року селище Підволочиськ
Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі:
головуючого судді Сташківа Н.Б.,
за участі секретаря судового засідання Крупи А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в селищі Підволочиську цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», в інтересах якого діє представник Шкапенко Олександр Віталійович до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

09 лютого 2026 року позивач АТ «АКЦЕНТ-БАНК», в інтересах якого діє представник Шкапенко О.В., звернулось до Підволочиського районного суду Тернопільської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 09 січня 2024 року АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір шляхом приєднання відповідача до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття кредитного рахунку. 
09 січня 2024 року ОСОБА_1 , підписав заяву про надання послуги «Швидка готівка» №ABH0CT155101704823629940, згідно якої просив АТ «АКЦЕНТ-БАНК» надати йому кредит в сумі 60000,00 грн. строком на 60 місяців. Процентна ставка фіксована - 75% на рік.
Відповідач кредитними коштами користувався, проте своєчасно банку кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, не надавав.
У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач має заборгованість у розмірі: 63671,17 грн., яка складається із 46654,54 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 17016,63 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами; 0.00 грн. - загальний залишок заборгованості за комісією; 0,00 грн. - загальний залишок заборгованості за пенею. 
Загалом позивач просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості у розмірі 63671,17 грн., а також судові витрати у розмірі 2662,40 грн сплаченого судового збору.
Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 10 лютого 2026 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за позовом акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін. 
Позивач та його представник у судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просив про розгляд справи за відсутності представника АТ «А-Банк». У вказаній заяві позивач також повідомив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої вказав, що факт укладення договору він визнає, однак не згоден із розрахунком заборгованості позивача за відсотками, оскільки заборгованість ним частково погашалась, що відображено у розрахунку наданому позивачем. 
У зв`язку з неявкою сторін згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що 12 березня 2018 року ОСОБА_1 , шляхом заповнення анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, ініціював відкриття рахунку в банку. Підписуючи анкету-заяву (власноручним підписом) відповідач підтвердив, що до укладання цієї угоди, він ознайомився з договором про надання банківських послуг і згодний з його умовами, зобов`язався їх виконувати, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на офіційному сайті А-Банку.
09 січня 2024 року ОСОБА_1 , підписав заяву про надання послуги «Швидка готівка» №ABH0CT155101704823629940, згідно положень якої ОСОБА_1 звернувся до АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та просив надати йому кредит в сумі 60000,00 грн. строком на 60 місяців, тобто по 08 січня 2029 року включно. Процентна ставка фіксована - 75% на рік. Проценти за користування кредитом сплачуються у складі щомісячного платежу. Розмір щомісячного платежу - 3900,71 грн.
Згідно п.12 вказаної заяви у випадку порушення Клієнтом зобов`язань із погашення Заборгованості Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі 0,07% (не менше 1 грн ) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 (п`ятнадцять) відсотків суми простроченого платежу.
Вказану заяву відповідачем ОСОБА_1 підписано у мобільному додатку ABank24 простим електроним підписом за номером телефону НОМЕР_1 .
09 січня 2024 року ОСОБА_1 простим електроним підписом за номером телефону НОМЕР_1 підписав паспорт споживчого кредиту за програмою «Швидка готівка».
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що моментом підписання електронного договору є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину.
Отже, кредитний договір був укладений відповідно до приписів чинного законодавства про порядок їх укладення в електронній формі.
Умовами пунктів 3, 4 Паспорту споживчого кредиту передбачено, що тип кредиту беззалоговий; сума/ліміт кредитування 60000 грн; строк кредитування 36 місяців.
Процента ставка: 75,00 % річних. Тип процентної ставки фіксована (порядок зміни процентної ставки не передбачається); реальна річна процентна ставка, відсотків річних 109,02 %.
Як вбачається із заяви про надання послуги «Швидка готівка» №ABH0CT155101704823629940 від 09 січня 2024 року, ОСОБА_1 надано платіжну картку, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту - 5375235211572563. 
Факт укладення договору відповідач визнав, про що свідчить його заява.
Позивач довів ту обставину, що кредитні кошти у розмірі 60000,00 гривень дійсно були перераховані відповідачу, надавши суду виписку по кредиту, з якої вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами в період з 09 січня 2024 року по 12 серпня 2025 року (остання дата внесення коштів відповідачем).
Відповідного до наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 09 січня 2024 року, станом на 09 лютого 2025 року заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем становить 63671,17 грн, яка складається із: 41663,52 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 4991,02 грн. - заборгованість за тілом кредиту (прострочений); 2693,14 грн. - залишок заборгованості за процентами на поточну заборгованість; 14323,49 - залишок заборгованості за процентами на прострочену заборгованість.
Згідно із наданим банком розрахунком заборгованості відповідача за договором кредиту, ОСОБА_1 не в повному обсязі здійснював погашення кредиту, відповідачем здійснено часткове погашення кредиту у загальному розмірі 80307,81 грн, востаннє здійснив платіж на погашення кредиту 12 серпня 2025 року в сумі 4000,00 грн. Після цього будь-яких коштів на погашення кредиту відповідач не здійснював.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 вказаного Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
За положеннями ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.4 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків.
АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 в електронному вигляді уклали кредитний договір від 09 січня 2024 року №ABH0CT155101704823629940. Спірні правовідносини виникли у сфері споживчого кредитування.
На підставі цього договору відповідач отримав кредитні кошти (тіло кредиту) в сумі 60000,00 грн, взяв на себе зобов`язання повернути позивачу кредит та сплатити проценти за користуванням ним.
За обставинами справи, схема повернення кредиту - ануїтетна (рівними платежами), терміни повернення кредиту та процентів визначені в графіку платежів, що міститься в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача.
Згідно графіку платежів ОСОБА_1 зобов`язався здійснювати повернення кредиту шляхом сплати ануїтетних платежів в розмірі 3900,71 грн щомісяця, (останній платіж 3901,02 грн) - до 08 січня 2029 року.
Обставини дотримання обов`язкового досудового порядку врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту позивачем не обґрунтовувалися (ч. 1 ст. 81 ЦПК України) та судом не встановлені.
У постанові від 27 березня 2019 року у справі №521/21255/13-ц Велика Палата Верховного Суду виклала висновок, що боржник зобов`язаний виконати його обов`язок відповідно до умов договору. Тобто, порушивши права або законні інтереси кредитора, боржник зобов`язаний поновити їх, не чекаючи на повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту чи на звернення до суду з відповідним позовом. Враховуючи приписи статей 526, 527 і 530 ЦК України, направлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання відповідних спорів. Невиконання кредитором обов`язку з направлення такого повідомлення (вимоги) не означає відсутність порушення його прав, а тому він може вимагати у суді виконання боржником обов`язку з дострокового повернення кредиту.
Разом з тим, у постанові від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що висновок, наведений у постанові від 27 березня 2019 року у справі №521/21255/13-ц, не враховує спеціальний порядок, передбачений Законом України «Про захист прав споживачів» в редакції до 2017 року, заявлення кредитодавцем вимоги про дострокове повернення коштів у разі неналежного виконання позичальником умов договору про надання споживчого кредиту, і вважала за необхідне відступити від зазначеного висновку, конкретизувавши його так: «суд, установивши, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб позичальника, має застосувати до встановлених правовідносин приписи, які регулюють відносини споживчого кредитування, зокрема частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, у якій був встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту».
Враховуючи, що частина десята статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, містила положення про застосування обов`язкового досудового врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту, а після 10 червня 2017 року на ці правовідносини почала поширюватися частина четверта статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», суд вважає, що правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц, є релевантною для даних правовідносин та може бути застосована в частині наслідків для кредитора у разі невиконання передбаченого законодавством досудового врегулювання спору.
За таких умов, суд доходить висновку, що позивач вправі вимагати стягнення з відповідача лише простроченої заборгованості за кредитним договором.
Простроченою заборгованістю відповідача на момент звернення позивача до суду (09 лютого 2026 року) була заборгованість за тілом кредиту та процентами за 25 (двадцять п`ять) розрахункових періодів (з 09 січня 2024 року по 09 лютого 2026 року). Тобто, відповідач мав здійснити 25 ануїтетних платежів по 3900,71 грн. кожен на загальну суму 97517,75 грн, з них: 5460,01 грн - тіло кредиту та 92057,74 грн - проценти за користування кредитом.
Здійснивши неодноразове внесення коштів на рахунок банку для погашення кредитної заборгованості в загальній сумі 80307,81 грн, що відповідає 20 місячним платежам та 2293,61 грн понад них, загальна заборгованість за кредитним договором, укладеним з відповідачем мала б становити в загальній сумі 17209,94 грн, з яких 1780,32 грн - тіло кредиту та 15429,62 грн - проценти за користування кредитом, оскільки 2293,61 грн, суд вважає за необхідне зарахувати як часткове погашення 21-го (двадцять першого) ануїтетного платежу обумовленого сторонами, а саме зарахувати вказану суму як часткове погашення відсотків за вказаним ануїтетним платежем.
Інша заборгованість відповідача, на момент звернення позивача до суду не є простроченою. У відповідача, як позичальника, відсутній обов`язок щодо її дострокового повернення, а у суду відсутня підстава для задоволення позовних вимог у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за кредитним договором.
Отже, позовні вимоги про стягнення тіла кредиту та процентів в розмірі 17209,94 грн слід задовольнити. В задоволенні решти позовних вимог - слід відмовити.
За вказаних обставин, суд вважає за необхідне позов задовольнити в частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 09 січня 2024 року № ABH0CT155101704823629940 в сумі 17209,94 грн, з яких 1780,32 грн - тіло кредиту, 15429,62 грн - проценти за користування кредитом.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд, задовольняючи позовні вимоги, покладає судові витрати на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, позов заявлено з ціною 63671,17 грн, а задоволено на суму 17209,94 грн, тобто на 27,03 %.
За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 719,65 грн сплаченого судового збору сплата яких належним чином підтверджується платіжним дорученням від 09 лютого 2026 року №6005315553980.
Керуючись ст. ст. 525, 530, 629, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст.12, 81, 141, 263-265, 274, 354 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (код ЄДРПОУ: 14360080) заборгованість за кредитним договором від 09 січня 2024 року №ABH0CT155101704823629940 в сумі 17209 (сімнадцять тисяч двісті дев`ять) гривень 94 (дев`яносто чотири) копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (код ЄДРПОУ: 14360080) витрати зі сплати судового збору в розмірі 719 (сімсот дев`ятнадцять) гривень 65 (шістдесят п`ять) копійок.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:          Н.Б. Сташків