Великоолександрівський районний суд Херсонської області 

Справа № 650/6280/25
провадження № 2/650/286/26

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2026 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі: 
головуючого судді – Ковальчук О.В.
за участю секретаря – Чечун В.Ф. 
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду селища Велика Олександрівка цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до Іванівської селищної військової адміністрації Генічеського району Херсонської області про визнання права власності на домоволодіння (житловий будинок),-
представник позивача     ОСОБА_2 

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 право приватної власності на домоволодіння (житловий будинок), загальною площею 92,50 кв.м., житловою площею 52,90 кв.м., який складається: житлова (1) площею 18,60 кв.м., житлова (2) площею 10,80 кв.м., кухня (3) площею 10,70 кв.м., житлова (4) площею 8,80 кв.м., житлова (5) площею 14,70 кв.м., тамбур (І) площею 12,20 кв.м., сіни (ІІ) площею 16,20 кв.м. та який розташований за адресою: АДРЕСА_3 .
В обґрунтування позову позивач зазначив, що позивач ОСОБА_1 є власником домоволодіння, а саме: житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .
Позивач є людиною похилого віку, пенсіонером за віком.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерством розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025 територія Генічеського району Херсонської області включно з територією Іванівської територіальної громади перебуває в тимчасовій окупації.
Позивач з дружиною вимушені були залишити рідне місто й переїхати на безпечну підконтрольну територію України. Дані обставини підтверджуються копією довідки від 25.04.2022 року № 3250-5001343840/13554 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. На сьогоднішній день позивач з дружиною проживають за адресою: АДРЕСА_5 .
Право власності на житловий будинок, загальною площею 92,50 кв.м., житловою площею 52,90 кв.м., який складається: житлова (1) площею 18,60 кв.м., житлова (2) площею 10,80 кв.м., кухня (3) площею 10,70 кв.м., житлова (4) площею 8,80 кв.м., житлова (5) площею 14,70 кв.м., тамбур (І) площею 12,20 кв.м., сіни (ІІ) площею 16,20 кв.м. та який розташований за адресою: АДРЕСА_4 . позивач не встиг зареєструвати в електронному реєстрі, тому будь-які відомості про право власності на житловий будинок відсутні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно або в Реєстрі прав власності на нерухоме майно.
29 травня 2025 року позивач звернувся до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області з відповідною письмовою заявою, за реєстраційним номером 67184978 щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
Однак, 15 липня 2025 року позивач отримав рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 79909619, мотивоване тим, що після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не усунені обставини, що були підставою для прийняття про зупинення розгляду справи про державну реєстрацію, а саме: -відділ поштового зв`язку з Генічеським районом закритий, відправити запит державного реєстратора не можливо. Інший зв`язок з Генічеським БТІ відсутній, тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Просить суд задовольнити вимоги позову з урахуванням обставин викладених у ньому. 
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.
Представник відповідача Іванівської селищної військової адміністрації Генічеського району Херсонської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, надали до суду відзив на позовну заяву, в якому просили відмрвити в задоволенні позовних вимог, оскільки право позивача ніяким чином не порушується.
Дослідивши письмові докази, перевіривши наведені обставини, суд вважає, що позов необхідно задовольнити повністю з огляду на таке.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником домоволодіння, а саме: житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .
Даний факт підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння виданого на підставі рішення виконкому Іванівської селищної ради народних депутатів від 21 грудня 1981 року.
Позивач є людиною похилого віку, пенсіонером за віком.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерством розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025 територія Генічеського району Херсонської області включно з територією Іванівської територіальної громади перебуває в тимчасовій окупації.
Позивач з дружиною вимушені були залишити рідне місто й переїхати на безпечну підконтрольну територію України. Дані обставини підтверджуються копією довідки від 25.04.2022 року № 3250-5001343840/13554 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. На сьогоднішній день позивач з дружиною проживають за адресою: АДРЕСА_5 .
Право власності на житловий будинок, загальною площею 92,50 кв.м., житловою площею 52,90 кв.м., який складається: житлова (1) площею 18,60 кв.м., житлова (2) площею 10,80 кв.м., кухня (3) площею 10,70 кв.м., житлова (4) площею 8,80 кв.м., житлова (5) площею 14,70 кв.м., тамбур (І) площею 12,20 кв.м., сіни (ІІ) площею 16,20 кв.м. та який розташований за адресою: АДРЕСА_4 . позивач не встиг зареєструвати в електронному реєстрі, тому будь-які відомості про право власності на житловий будинок відсутні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно або в Реєстрі прав власності на нерухоме майно.
29 травня 2025 року позивач звернувся до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області з відповідною письмовою заявою, за реєстраційним номером 67184978 щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
Однак, 15 липня 2025 року позивач отримав рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 79909619, мотивоване тим, що після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не усунені обставини, що були підставою для прийняття про зупинення розгляду справи про державну реєстрацію, а саме: -відділ поштового зв`язку з Генічеським районом закритий, відправити запит державного реєстратора не можливо. Інший зв`язок з Генічеським БТІ відсутній.
На сьогоднішній день позивач має оригінал свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння виданого на підставі рішення виконкому Іванівської селищної ради народних депутатів від 21 грудня 1981 року №3 та оригінал інвентарної справи на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .
Відповідно до ст.1 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", дія Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.
Відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права.  Відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.  Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. 
Як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає стаття 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.  
Таким чином, системний аналіз наведених положень закону та наданих судами вищих інстанцій роз`яснень дозволяє дійти висновку, що право особи, яка володіє нерухомим майном, втім не може підтвердити своє право власності на нього перед третіми особами, може бути захищене шляхом визнання за нею такого права в судовому порядку. 
Аналізуючи фактичні обставини справи, а також положення діючого на момент набуття позивачами права на спірний будинок, суд дійшов висновку про належність на праві власності позивачу вказаного житлового будинку, оскільки його було набуто у встановленому законом порядку та не вбачається підстав для припинення такого права на момент розгляду справи.
Підставою звернення позивача до суду є неможливість доведення перед компетентним органом, свого права власності на вказаний будинок.
Таким чином, зважаючи на те, що суд встановив належність спірного нерухомого майна на праві власності позивачу, але таке право не визнається, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання права власності за позивачем в судовому порядку, а отже позов підлягає задоволенню.
Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. 
Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів позивача, який на законних підставах володіє належним йому нерухомим майном, проте не може це право підвередити перед третіми особами. 
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було невизнане неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до його компетенції, відповідачем позовні вимоги не заперечувалися з приводу підстав та предмету позову.
З урахуванням викладеного та керуючись статтями 12, 13, 141, 200, 209, 259, 263 – 265, ЦПК України, Великоолександрівський районний суд Херсонської області,
В И Р І Ш И В :

Позов  ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до Іванівської селищної військової адміністрації Генічеського району Херсонської області про визнання права власності на домоволодіння (житловий будинок) – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 право приватної власності на домоволодіння (житловий будинок), загальною площею 92,50 кв.м., житловою площею 52,90 кв.м., який складається: житлова (1) площею 18,60 кв.м., житлова (2) площею 10,80 кв.м., кухня (3) площею 10,70 кв.м., житлова (4) площею 8,80 кв.м., житлова (5) площею 14,70 кв.м., тамбур (І) площею 12,20 кв.м., сіни (ІІ) площею 16,20 кв.м. та який розташований за адресою: АДРЕСА_3 .
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Херсонського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя        О.В. Ковальчук