Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року 	справа № 580/4906/26 	
	м. Черкаси 	
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі – ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області 08.04.2026 № 232730027493 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію з 01.04.2026 на пільгових умовах зарахувавши до його пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи: у ВАТ «Черкаське хімволокно» 14.09.1998 до 31.01.2002 та з 03.06.2002 до 05.10.2005 та зарахувавши до його страхового стажу періоди роботи 07.02.1995 по 13.06.1996 у Виробничому автотранспортному об`єднанні Черкаської облспоживспілки.
В обґрунтування позовних вимог представниця позивача зазначила, що з 23 січня 2020 року в Україні існують два Закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за списком № 1, а саме: пункт «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року та пункт 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій». Норми статті 114 Закону № 1058-IV абсолютно ідентичні нормам статті 13 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, які були визнанні неконституційними вищевказаним Рішенням Конституційного Суду України, як такі, що порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність. З огляду на наведену ідентичність цих норм, очевидною є невідповідність положень статті 114 Закону № 1058-IV принципу верховенства права, для осіб які працювали із шкідливими умовами праці до підвищення пенсійного віку Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII та статтею 114 Закону № 1058-IV.
Представниця позивача вказала, що дані трудової книжки позивача, які надавались до органу Пенсійного фонду України, підтверджують період роботи позивача на ВАТ «Черкаське хімволокно» та дають право на пільгову пенсію за Списком № 1. Крім того, здійснений запис в трудову книжку позивача про період трудової діяльності з 07.02.1995 по 13.06.1996, який на думку відповідача є некоректним, не може бути підставою неврахування періодів роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії, оскільки позивач не може відповідати за правильність оформлення трудової книжки і відповідність дотримання вимог законодавства на підприємстві.
Ухвалою від 14 травня 2026 року суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відзив на позов від відповідача до суду не надходив.
Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд зазначає таке.
01.04.2026 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду України із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.
Рішенням від 08.04.2026 № 232730027493 відповідач відмовив у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 у зв`язку із відсутністю пільгового стажу, не зарахувавши періоди роботи згідно уточнюючої довідки виданої ЗАТ «Хімпобутсервіс» від 02.03.2010 № 37, оскільки довідка про пільговий характер роботи містить підпис ліквідатора ЗАТ «Хімпобутсервіс», потребує перевірки та потребує підтвердження відповідно до Постанови правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 року № 18-1 «Про затвердження Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії» Комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, при Головному управлінні Пенсійного фонду України. Також за доданими документами до страхового стажу не враховано період трудової діяльності згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 23.07.1990 з 07.02.1995 до 13.06.1996, оскільки запис про звільнення не завірено підписом відповідальної особи.
Рішення ГУ ПФУ в Рівненській області про відмову у призначенні пенсії позивач вважає протиправним, а тому звернувся в суд з цим позовом.
Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Частиною першою статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі – Закон № 1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.
Щодо періоду роботи з 07.02.1995 до 13.06.1996, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років.
Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах незалежно від використання форм власності та господарювання, незалежно від характеру й тривалості роботи і перерв.
Згідно із статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктами 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі – Порядок № 637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За даними трудової книжки серії НОМЕР_1 від 23.07.1990 суд встановив, що позивач працював у період з 07.02.1995 до 13.06.1996 у виробничому автотранспортному об`єднанні Черкаської облспоживспілки. 
Суд встановив, що відповідач не зарахував вказаний період до страхового стажу позивача, оскільки запис про звільнення не завірено підписом відповідальної особи.
Під час надання оцінки вказаним підставам, суд врахував, що Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Згідно з п. 2.4, 2.6 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (у редакції чинній станом на час внесення запису про звільнення), усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.
Аналіз вказаних положень вказує на те, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на відповідальну особу підприємства, установи, організації.
Отже, певні недоліки/неточності допущені роботодавцем під час заповнення трудової книжки працівника не можуть позбавляти його права на пенсійне забезпечення. 
З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що позивач не може бути позбавлений права на врахування періоду його роботи до страхового стажу через неналежну організацію ведення обліку трудової книжки роботодавцем, у зв`язку із чим період роботи з 07.02.1995 до 13.06.1996 має бути зарахований до страхового стажу позивача згідно записів трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 23.07.1990.
Щодо пільгового стажу за Списком № 1, суд зазначає таке.
Суд врахував, що підставою відмови у призначенні позивачу пенсії є не зарахування пільгового стажу за Списком № 1 у зв`язку із неврахуванням відомостей довідки виданої ЗАТ «Хімпобутсервіс» від 02.03.2010 № 37.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі – Порядок № 637) у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій. У довідці повинно бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, та результати проведення атестації робочих місць на підприємстві.
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (у редакції, чинній на час роботи позивачки) затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Відповідно до пункту 11600000 (11600000-17541) розділу XVI вказаної постанови робітники, зайняті повний робочий день у виробництвах синтетичних волокон у відділеннях: хімічних, віскозних, прядильних, обробних, обробно-вибільних, вибільних, мотальних, користуються правом на пільгову пенсію за Списком № 1.
Згідно з пунктом 11600000-1754а розділу XVI вказаної постанови, працівники відділу технічного контролю, зайняті повний робочий день у хімічних, прядильних, обробних цехах, на дільницях і у відділеннях. Робітники і спеціалісти цехових хімічних лабораторій користуються правом на пільгову пенсію за Списком № 1.
Відповідно до пункту 16-2а розділу XVI Постанови Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36, робітники, майстри та старші майстри, механіки і енергетики цехів, зайняті ремонтом, профілактикою та обслуговуванням технологічного устаткування та електроустаткування (крім контрольно-вимірювальних приладів та вентиляції), основні робітники яких користуються правом на пільгову пенсію за Списком № 1.
Пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.
За даними трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач працював у ВАТ «Черкаське Хімволокно»:
- з 14.09.1998 до 31.01.2002 – на ремонтно-монтажній ділянці електрогазозварником із ремонту технологічного устаткування хімічного і прядильного цехів по 4 розряду (запис № 10-13);
- з 03.06.2002 до 05.10.2005 - на ремонтно-монтажній ділянці електрогазозварником із ремонту технологічного устаткування хімічного і прядильного цехів по 6 розряду (запис № 1617);
Отже, вказані періоди роботи позивача відносяться до робіт з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1, затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, від 16.01.2003 № 36.
Крім того, право позивача на зарахування вказаних періодів роботи до пільгового стажу за Списком № 1 також підтверджується довідкою виданої ЗАТ «Хімпобутсервіс» від 02.03.2010 № 37.
З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для відмови в зарахуванні вищевказаних періодів роботи позивача до пільгового стажу роботи позивача за Списком № 1, оскільки вони підтверджені належними та допустимими доказами.
У зв`язку з тим, що трудова книжка позивача є належним чином оформленою, містить всі необхідні записи, суд дійшов висновку про протиправність відмови відповідача у зарахуванні спірних періодів до пільгового стажу роботи позивача. 
Щодо покликання відповідача у спірному рішенні про те, що довідка про пільговий характер роботи від 02.03.2010 № 37 містить підпис ліквідатора ЗАТ «Хімпобутсервіс», суд зазначає таке.
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ЗАТ «Хімпобутсервіс» (код ЄДРПОУ 31141651) припинене 23.10.2012 на підставі рішення Господарського суду Черкаської області про припинення юридичної особи у зв`язку з визнанням її банкрутом від 16.10.2012 № 10/1399.
Суд встановив, що відповідно до ухвали Господарського суду Черкаської області від 22 квітня 2011 у справі № 10/1399, провадження у справі порушено господарським судом Черкаської області 25 травня 2009 року. 22 жовтня 2009 року суд прийняв постанову про визнання боржника банкрутом, відкриття процедури його ліквідації. Ліквідатором підприємства-банкрута призначено арбітражного керуючого Руденка Андрія Леонідовича.
Відповідно до ст. 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції чинній станом на 02.03.2010 (дату видачі довідки), ліквідатор з дня свого призначення виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута.
Отже у спірних правовідносинах призначений ліквідатор ЗАТ «Хімпобутсервіс» Руденко А.Л. мав повноваження на підпис довідки від 02.03.2010 № 37. Крім того, саме до повноважень органу Пенсійного фонду України належить перевірка відомостей, що зазначені у довідці. Натомість відповідач не надав до суду жодних доказів вчинення дій для перевірки відомостей, які на думку відповідача викликають сумнів. 
З урахуванням зазначеного суд відхиляє покликання у спірному рішенні щодо неврахування довідки ЗАТ «Хімпобутсервіс» від 02.03.2010 № 37.
Суд врахував, що довідка ЗАТ «Хімпобутсервіс» від 02.03.2010 № 37 в повному обсязі підтверджує відомості трудової книжки позивача про період його роботи, та підтверджує право позивача на зарахування вказаних вище періодів до пільгового стажу за Списком № 1. При цьому, вказана довідка містить підстави внесення записів, скріплена підписами посадових осіб підприємства та засвідчена його печаткою, тобто є належним чином оформленою.
Крім того наявні докази (виписки із наказів № 581 від 28.07.1998, № 45 від 24.01.2003, а.с. 31) вказують на проведення атестації робочого місця позивача.
Отже, наявні у матеріалах справи докази підтверджують наявність у позивача пільгового стажу по Списку № 1 у обсязі - 6 років 8 місяців 18 днів.
Суд врахував, що обсяг страхового стажу позивачки, що підтверджується відповідачем, складає 32 років 4 місяці 26 дні, що, з урахуванням висновків суду у цьому рішенні про необхідність врахування до страхового стажу періоду роботи з 07.02.1995 до 13.06.1996, є достатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Вік позивача станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії становить – 54 роки, що також підтверджується органом Пенсійного фонду України.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.
Згідно ст. 26 Закону № 1058 право на пенсію за віком мають особи після досягнення 60 років.
Отже, оскільки у позивача наявний пільговий стаж за Списком № 1 – 6 років 8 місяців 18 днів, то позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 із зменшенням віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058 на повних 6 років, тобто після досягнення нею 54 років (60-6).
З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів спірного рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку із чим його належить визнати протиправним та скасувати.
Враховуючі визначені у ч. 1 ст. 114 Закону № 1058 підстави та умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, а також наявність у позивача усіх необхідних умов для призначення пенсії на пільгових умовах – вік та стаж (загальний і спеціальний), суд дійшов висновку, що вирішення питання призначення пенсії у цьому випадку не є дискреційним повноваженням органу Пенсійного фонду України.
Під час обрання способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Враховуючи викладене, для належного захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача (як орган, який здійснював розгляд заяви та прийняв протиправне рішення) прийняти рішення про призначення позивачу з 01.04.2026 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, зарахувавши до його пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з 14.09.1998 до 31.01.2002, з 03.06.2002 до 05.10.2005 та період з 07.02.1995 до 13.06.1996 – до страхового стажу.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.
Згідно із статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи на те, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, то судові витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 – 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області 08.04.2026 № 232730027493 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області прийняти рішення про призначення з 01.04.2026 ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, зарахувавши до його пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з 14.09.1998 до 31.01.2002, з 03.06.2002 до 05.10.2005 та період з 07.02.1995 до 13.06.1996 – до страхового стажу.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) грн 96 коп.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Учасники справи:
1) позивач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );
2) відповідач – Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, Рівненська обл., Рівненський р-н, м. Рівне, вул. Олександра Борисенка, 7, код ЄДРПОУ 21084076).
Рішення складене у повному обсязі та підписане 15.06.2026.

Суддя 	Василь ГАВРИЛЮК