Дата документу 18.05.2026	Справа № 554/6976/26	
 	Провадження № 3/554/852/2026	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2026 року місто Полтава

Суддя Шевченківського районного суду міста Полтави Лизенко А. В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи, які надійшли від батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП НП України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Хрустальний Луганської області, з професійно-технічною освітою, приватного підприємця, одруженої, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , протягом року до адміністративної відповідальності не притягалася,

за адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ст. 122-4 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

03 травня 2026 року, приблизно о 14:50 год, в м. Полтаві по вул. Стрітенській, 6 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом SEAT LEON, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під час руху заднім ходом не переконалася, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернулася по допомогу до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснила наїзд на транспортний засіб AUDI Q7, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який був припаркований (водій ОСОБА_2 ), внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим водій ОСОБА_1 порушила вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (протокол серії ЕПР1 № 656393 від 03 травня 2026 року). 
Крім цього, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 656398 від 03 травня 2026 року водій ОСОБА_1 того ж дня і в той же час, керуючи транспортним засобом SEAT LEON, реєстраційний номер НОМЕР_2 , будучи причетною до ДТП, місце пригоди залишила, чим порушила вимоги п. 2.10.а Правил дорожнього руху України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, та, на думку ініціатора складення протоколу, вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечувала своєї вини у спричиненні ДТП та вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, однак зазначила, що під час руху на ТЗ заднім ходом вона не помітила зіткнення (тертя) з іншим транспортним засобом. Водночас щодо інкримінованого їй правопорушення за ст. 122-4 КУпАП та залишення місця пригоди зазначила, що умислу на це в неї не було, оскільки вона, керуючи транспортним засобом, не відчула моменту контактування з іншим ТЗ, а також в неї не було умислу залишати місце пригоди, оскільки проживає в цьому ж будинку, у дворі якого сталася ДТП. На підставі викладеного, просила закрити справу в частині адміністративного правопорушення за ст. 122-4 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи та надані докази, суддя дійшов до таких висновків.
Справу розглянуто в порядку ст. 36 КУпАП.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За змістом ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
На підставі ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Щодо адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Склад адміністративного правопорушення, передбаченого цією статтею є матеріальним, обов`язковою ознакою якого є шкідливі наслідки, в результаті яких заподіюється матеріальна шкода.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України “Про дорожній рух”, встановлюють Правила дорожнього руху. 
Згідно з п. 2.3.б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до п. 10.9 (початок руху та зміна його напрямку) Правил дорожнього руху під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9 ПДР України).
Крім визнання вини ОСОБА_1 , її вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, повністю підтверджується такими доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 656393 від 03 травня 2026 року, що складений за ст. 124 КУпАП, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, в якому зафіксовано дату, місце та обставини вчинення правопорушення, та цей протокол підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, і не містить зауважень щодо зазначених у ньому відомостей (а. с. 1); карткою обліку адміністративного правопорушення (витяг з ІКС ІПНП підсистеми “Адмінпрактика” а. с. 3);
- схемою місця ДТП та описом місця події від 03 травня 2026 року, підписаною учасником пригоди, і яка не містить зауважень щодо зафіксованих у ній відомостей (а. с. 5); 
- письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 03 травня 2026 року, яка пояснила, що в день події, приблизно о 14:30 год за адресою: м. Полтава, вул. Стрітенська, 9 вона, керуючи транспортним засобом SEAT LEON, реєстраційний номер НОМЕР_2 , поїхала у справах та поблизу будинку по вул. Стрітенській, 7 здійснила розворот та поїхала далі. Повернулася приблизно о 16:00 год та залишила свій транспортний засіб біля будинку. Приблизно о 20:00 год вийшла з будинку і побачила, що її автомобіль відсутній, про що повідомила на лінію “102”. Працівники поліції, які прибули за викликом, повідомили їй про те, що її автомобіль знаходить на штрафному майданчику за адресою: с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, 2в, оскільки її забрав евакуатор внаслідок ДТП. Стверджує, що самого моменту удару під час ДТП вона не відчула (а. с. 6); 
- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 03 травня 2026 року, згідно з якими в день події приблизно о 16:50 год він вийшов з квартири у будинку по вул. Стрітенській, 5 і побачив пошкодження на власному автомобіль, що був припаркований неподалік. Також на лобовому склі автомобіля знайшов записку від очевидців про те, що приблизно о 14:50 год його машину пошкодив автомобіль SEAT червоного кольору з реєстраційним номером НОМЕР_2 , в якому були дві жінки. ОСОБА_2 , поспілкувавшись зі свідками, дізнався, що подія сталася приблизно о 14:50 год 03 травня 2026 року. Через деякий час після виклику поліції він знайшов автомобіль іншого учасника ДТП на відстані приблизно 50 м від місця події, на вказаному автомобілі віднайшов пошкодження заднього бампера, що відповідали характеру пошкоджень на його автомобілі. Водночас водія вказаного транспортного засобу на місці не було (а. с. 7), а також дослідженими матеріалами справи у їх сукупності.
Вищезазначені докази у розумінні ст. 251 КУпАП України суддя визнає належними, допустимими, і такими, які повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 656393 від 03 травня 2026 року.
Проаналізувавши фактичні обставини справи, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 656393 від 03 травня 2026 року, дослідивши надані суду письмові докази, суддя дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 10.9 Правил дорожнього руху, що призвело до виникнення ДТП, внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження, доведена під час розгляду справи в суді, поза розумним сумнівом. 
Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Враховуючи викладене, суддя вважає, що з метою виховання ОСОБА_1 у дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень, є необхідним та достатнім накладення на неї адміністративного стягнення в межах санкції, встановленої за ст. 124 КУпАП у виді штрафу.
Положеннями ст. 40-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на день винесення постанови становить 665 гривень 60 коп.
Матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 належить до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з неї необхідно стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.
Щодо наявності події і складу адміністративного правопорушення за ст.122-4 КУпАП у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя зазначає про таке.
На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, органом поліції надано ті ж самі докази та протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 656398 від 03 травня 2026 року.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, полягає у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні (формальний склад).
Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі умислу. Тобто залишення місця пригоди умисною дією, за якої особа має усвідомлювати свою причетність до пригоди.
У цій справі, зокрема, з наданих особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, пояснень та доказів слідує, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом SEAT LEON, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під час руху заднім ходом не побачила, що трапилася дорожньо-транспортна пригода та було завдано механічних пошкоджень іншому транспортному засобу. ОСОБА_1 стверджує про відсутність в неї умислу на залишення місця ДТП, оскільки вона як водій продовжила рух, і лише після того, як виявила відсутність власного ТЗ, що був доставлений евакуатором на штрафний майданчик у зв`язку з ДТП. Про саму подію ДТП їй стало відомо від співробітників поліції. 
Суддя зазначає, що надані ОСОБА_1 пояснення є послідовними, а докази переконливими, не суперечать матеріалам справи і дозволяють припускати, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, під час руху вулицею Стрітенською, 6 в м. Полтаві, дійсно, могла не помітити наслідки вчиненої нею дорожньо-транспортної пригоди за обставин, наведених ним у поясненнях, наданих суду, та що зазначені нею під час складання протоколу про адміністративне правопорушення від 03 травня 2026 року.
Такі твердження сторони захисту про необізнаність водія ОСОБА_1 про те, що внаслідок її дій під час керування ТЗ відбулось пошкодження іншого автомобіля також підтверджуються матеріалами справи у їх сукупності та взаємному зв`язку.
Протягом судового розгляду цієї справи також не було здобуто беззаперечних доказів того, що водій ОСОБА_1 знала та усвідомлювала, що залишає місце ДТП.
За змістом ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Виходячи зі змісту диспозиції ст. 122-4 КУпАП, для кваліфікації дій правопорушника за даною статтею, необхідною умовою є наявність факту дорожньо-транспортної пригоди, усвідомлення особою, що притягується до адміністративної відповідальності, причетності до неї та умисел вказаної особи на залишення дорожньо-транспортної пригоди. 
В той же час умислу на вчинення адміністративного правопорушення за ст. 122-4 КУпАП в діях ОСОБА_1 суддею не встановлено.
Оскільки склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, то відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу правопорушення загалом.
Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних, достатніх та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.
Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути достатнім доказом для встановлення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки вина правопорушника повинна підтверджуватись сукупністю доказів, про що вірно було зазначено захисником.
У цій же справі такі достатньо переконливі, чіткі і узгоджені між собою висновки чи неспростовні презумпції факту події та складу правопорушення за ст. 122-4 КУпАП, з огляду на викладене вище, відсутні.
Крім того, суддя здійснює розгляд справи виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення.
Отже, вина водія транспортного засобу у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, у цій справі не доведена достатніми доказами поза розумним сумнівом.
Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Викладене вище дає обґрунтовані підстави дійти висновку про недоведеність матеріалами справи складу інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, оскільки відповідно до вимог ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення за ст. 122-4 КУпАП.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 33, 36, 40-1, 276-280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 122-4 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.
Визнати  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп. на користь держави (стягувач: Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України; місцезнаходження: вул. Кременчуцька, 2В, с. Розсошенці, Полтавський район, Полтавська область, 38751). 
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , судовий збір у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок за наступними реквізитами:
Стягувач: Державна судова адміністрація України, місцезнаходження: вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ 26255795.
Реквізити для зарахування судового збору до державного бюджету:
Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача UA908999980313111256000026001; Код класифікації доходів бюджету 22030106; Призначення платежу: *;101; Судовий збір, стягнутий на користь держави, за рішенням №».
Строк пред`явлення постанови до виконання в частині стягнення судового збору: протягом трьох місяців.
Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що штраф має бути сплачений не пізніше як через 15 (п`ятнадцять) днів з дня отримання постанови із наданням відповідної квитанції про сплату штрафу до канцелярії суду, у разі несплати добровільно штрафу протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно з ч. 2 ст. 308 КУпАП, штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі 1700,00 (одна тисяча сімсот) грн 00 коп.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Полтави.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А. В. Лизенко