Справа №463/3331/23
Провадження №1-кп/463/105/26

В И Р О К
іменем України

27 травня 2026 року Личаківський районний суд м.Львова 
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 
з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
захисника ОСОБА_5 
потерпілого ОСОБА_6 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023141360000602 від 07.03.2023, про обвинувачення:
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Стебник Дрогобицького р-ну Львівської обл., зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє: 01.11.2024 Деснянським районним судом м.Києва за ч.1 ст.309 КК України, до покарання у виді 1 року обмеження волі,-
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України,-
встановив:

В період часу з 27.02.2023 по 05.03.2023, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 перебуваючи в орендованій ним квартирі, що за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовженого Указом Президента № 58/2023 від 06.02.2023, затвердженого Законом України № 2915-IX від 07.02.2023, з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, таємно викрав велосипед марки “Azimyt” синьо-білого кольору вартістю 4000 грн, комп`ютерний монітор «BENQ ET-0025B» вартістю 500 грн., системний блок вартістю 1000 грн., які належать ОСОБА_6 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 5500 гривень.
Крім цього, 05.03.2023 близько 10-00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в орендованій ним квартирі, що за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), з корисливих мотивів, діючи повторно, під приводом здачі вищевказаної квартири в оренду, достовірно знаючи про невиконання взятих на себе зобов?язань, оскільки не являється власником зазначеної квартири, незаконно заволодів грошовими коштами у розмірі 5000 грн., які належали потерпілій ОСОБА_7 , чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на суму 5000 грн.
В судовомузасіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю. На підставі ст.63 Конституції України відмовився надати показання. У вчиненому обвинувачений розкаявся і просить суворо його не карати. 
Оскільки учасники судового провадження визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України. При цьому, судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи викладене вище, суд, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Дії ОСОБА_4 за ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України – таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану та заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно - кваліфіковано правильно.
При призначенні покарання суд керується наступним. 
Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України, суд призначаючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. 
Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Тому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання суд враховує обставини вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які згідно з ст.12 КК України відносяться до тяжких та нетяжких злочинів. 
Особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше неодноразово судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, обставини, що пом`якшують покарання – щире каяття у вчиненому, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та вважає за необхідне призначити покарання в межах санкцій ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України з визначенням остаточного покарання на підставі ст.70 КК України.
Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд, – 

ухвалив:

ОСОБА_4  визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України і призначити йому покарання:
за ч.4 ст.185 КК України – п`ять років позбавлення волі
за ч.2 ст.190 КК України – один рік позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, остаточно, за сукупністю кримінальних правопорушень, до даного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м.Києва від 01.11.2024 та остаточно призначити ОСОБА_4 – 5 (п`ять) років 1 (один) місяць позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з часу звернення вироку до виконання.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга через суд першої інстанції до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити прокурору та направити обвинуваченому.

Суддя: ОСОБА_1