г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області	

Справа № 213/456/26
Номер провадження 1-кп/213/161/26

В И Р О К
Іменем України

22 червня 2026 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: 

головуючого судді – ОСОБА_1 , 
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю прокурорів – ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
захисника – ОСОБА_11 ,
обвинуваченого – ОСОБА_12 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 13.05.2025 за №62025170030008003, за обвинуваченням 

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в
м. Климово Красногвардійського району АР Крим, має не повну середньою освіту, одружений, на утриманні дітей не має, військовослужбовець Збройних Сил України, перебуває на посаді старшого стрільця-оператора 1 штурмового спеціалізованого відділення 1 штурмового спеціалізованого взводу 2 штурмової спеціалізованої роти (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
1) 24.11.2020 Мелітопольським міськрайонним судом за ч.3 ст. 185, ч.2 ст.190, ст. 70 КК України, призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 03 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 01 рік 06 місяців. З 13.01.2021 перебуває на обліку в КВІ; 
2) 29.11.2021 Мелітопольським міськрайонним судом за ч.2 ст. 186, ч.3 ст.185, ч. 1 ст. 70 КК України, призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 04 роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 24.11.2020 призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 04 роки 06 місяців. 01.08.2024 ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області звільнений умовно-достроково від відбування покарання для проходження військової служби відповідно до ст.81-1 КК України,

у скоєнні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 408 КК України, 

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_12 проходячи військову службу за контрактом на посаді старшого стрільця-оператора 1 штурмового спеціалізованого відділення 1 штурмового спеціалізованого взводу 2 штурмової спеціалізованої роти (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 20.03.2025 в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасового ухилення від військової служби, не з`явився в місце служби, з відпустки, до пункту постійної дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 в населеному АДРЕСА_3 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця несення служби не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби до 05.08.2025, а саме до моменту доставлення до пункту постійної дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 .
Кримінальна відповідальність за діяння, що містить склад кримінального правопорушення, винуватим у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_12 , передбачена ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.
Також ОСОБА_12 проходячи військову службу за контрактом на посаді старшого стрільця-оператора 1 штурмового спеціалізованого відділення 1 штурмового спеціалізованого взводу 2 штурмової спеціалізованої роти (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 13.08.2025 в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від військової служби, самовільно залишив місце служби, а саме місце дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 , після чого свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби до 29.12.2025.
Кримінальна відповідальність за діяння, що містить склад кримінального правопорушення, винуватим у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_12 , передбачена ч. 4 ст. 408 КК України, а саме: дезертирства - тобто самовільного залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчиненого в умовах воєнного стану.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 вину у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень визнав частково. Показав, що проходив військову службу за контрактом. Оскільки не отримував заробітну плату, залишив місце служби в місті Кривому Розі, почав працювати, щоб утримувати сім`ю. З 20.03.2025 по 05.08.2025 був відсутнім за місцем служби. Після того, як його було затримано в серпні 2025 року, його побили, були важкі умови утримання, в зв`язку з чим ОСОБА_12 залишив місце служби, не хотів повертатись, був відсутнім за місцем служби з 13.08.2025 по 29.12.2025. Зазначив, що під час проходження служби мав намір перевестись до іншої бригади, проте йому було відмовлено.
Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_12 свою винуватість у судовому засіданні у вчиненні кримінальних правопорушень, які передбачені ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 408 КК України визнав частково, його винуватість повністю підтверджується: 
- показами допитаного в ході судового провадження свідка ОСОБА_13 , який суду показав, що в 2024 році проходив військову службу в ВЧ НОМЕР_1 з ОСОБА_12 , останній під час проходження лікування в лікарні самовільно залишив місце служби. Крім того, в подальшому, коли лікар віз ОСОБА_12 на консультацію до медичного закладу, ОСОБА_12 самовільно залишив місце служби. Про самовільне залишення місця служби йому стало відомо під час перевірки особового складу. Факти щодо позастатутних відносин, катувань військовослужбовців, йому не відомі;
- показами допитаного в ході судового провадження свідка ОСОБА_14 , який суду показав, що проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 з жовтня 2024 року. ОСОБА_12 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , під час перебування в лікарні в березні 2025 року останній самовільно залишив місце служби, про що стало відомо під час шикування особового складу. Було здійснено дії на розшук ОСОБА_12 , однак без результату. В подальшому в серпні 2025 року Військовою службою правопорядку ОСОБА_12 було доставлено до міста Кривого Рогу, де останній перебував приблизно 7 днів. 14.08.2025 ОСОБА_12 повторно самовільно залишив місце служби, про що стало відомо при перевірці особового складу. Дії щодо розшуку ОСОБА_12 результату не дали, останній на зв`язок в подальшому не виходив. В вересні 2025 року телефонувала дружина обвинуваченого, запитувала щодо його місця перебування. Також свідок показав, що факти позастатутних відносин, катувань йому не відомі;
- показами допитаного в ході судового провадження свідка ОСОБА_15 , який показав, що проходить військову службу з жовтня 2024 року. ОСОБА_12 двічі самовільно залишав місце служби, про що йому стало відомо під час перевірок особового складу. Про факти катувань за самовільне залишення місця служби йому не відомо.
Дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження№62025170030008003 від 13.05.2025, а саме:
- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію кримінального провадження №62025170030008003 від 14.05.2025 (а.к.п. 1-4);
- наказом командира військової частини НОМЕР_1 за №480 від 21.03.2025 про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини ОСОБА_16 (а.к.п.8);
- рапортом командира 2 штурмової спеціалізованої роти (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 від 20.03.2025 про проведення перевірки особового складу та відсутність солдата ОСОБА_12 у пункті постійної дислокації (а.к.п.9);
- довідкою-доповіддю командира військової частини НОМЕР_1 №03-19/3467 від 20.03.2025 про факт самовільного залишення військової частини військовослужбовця ОСОБА_12 (а.к.п.15-16);
- наказом командира військової частини НОМЕР_1 за №90 від 20.03.2025, яким вважати ОСОБА_12 таким, що самовільно залишив військову частину (а.к.п.18);
- письмовими поясненнями солдатів військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_17 та ОСОБА_14 від 21.03.2025 про відсутність результатів пошуку ОСОБА_12 (а.к.п.21-22);
- військово-обліковим документом ОСОБА_12 (а.к.п.25-26);
- Актом службового розслідування, який затверджено командиром військової частини НОМЕР_1 28.03.2025 з приводу самовільного залишення військової частини ОСОБА_12 (а.к.п.28-32);
- наказом командира військової частини НОМЕР_1 за №368 від 28.03.2025 про результати службового розслідування (а.к.п.33-35);
- повідомленням командира військової частини НОМЕР_1 від 22.04.2025 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України стосовно ОСОБА_12 (а.к.п.36);
- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію кримінального провадження №62025170030017393 від 29.08.2025 (а.к.п. 54, 85);
- повідомленням командира військової частини НОМЕР_1 від 21.08.2025 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України стосовно ОСОБА_12 (а.к.п.55);
- наказом командира військової частини НОМЕР_1 за №1338 від 14.08.2025 про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини ОСОБА_16 (а.к.п.56);
- рапортом тво командира 2 штурмової спеціалізованої роти (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 від 13.08.2025 про проведення перевірки особового складу та відсутність солдата ОСОБА_12 у пункті постійної дислокації (а.к.п.57);
- наказом тво командира військової частини НОМЕР_1 за №109 від 09.08.2024 про зарахування ОСОБА_12 до списків особового складу частини та на посаду (а.к.п.17);
- довідкою-доповіддю командира військової частини НОМЕР_1 №03-19/8534 від 13.08.2025 про факт самовільного залишення військової частини військовослужбовця ОСОБА_12 (а.к.п.62);
- наказом командира військової частини НОМЕР_1 за №252 від 13.08.2025, яким вважати ОСОБА_12 таким, що самовільно залишив військову частину (а.к.п.63);
- письмовими поясненнями солдатів військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_17 та ОСОБА_18 від 13.08.2025 про відсутність результатів пошуку ОСОБА_12 (а.к.п.64-65);
- контрактом від 09.08.2024 про проходження ОСОБА_12 військової служби у Збройних Силах України (а.к.п.72-73);
- Актом службового розслідування, який затверджено командиром військової частини НОМЕР_1 18.08.2025 з приводу самовільного залишення військової частини ОСОБА_12 (а.к.п.74-76);
- наказом командира військової частини НОМЕР_1 за №855 від 18.08.2025 про результати службового розслідування (а.к.п.77-79).
Доводи обвинуваченого ОСОБА_12 про те, що він не скоював кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України, а саме дезертирства - тобто самовільного залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчиненого в умовах воєнного стану, суд вважає неспроможними, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, та спростовуються показами самого обвинуваченого, який показав, що не мав наміру повертатись на місце служби.
Таким чином, судовим розглядом встановлено винуватість ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, та ч. 4 ст. 408 КК України, а саме: дезертирства - тобто самовільного залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчиненого в умовах воєнного стану, за вчинення яких він підлягає покаранню.
Судом при призначенні покарання враховуються вимоги статті 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким та особливо тяжким злочинами, особу винуватого, який одружений, дітей на утриманні не має, тяжких захворювань чи інвалідності не має,за місцем служби характеризується посередньо, був неодноразово поранений, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушеньта судимості у відповідності із законом є не знятими та не погашеними, звільнився умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі для проходження військової служби за контрактом, проте належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, що підтверджується ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 01.08.2024 (а.к.п.10-14), в умовах воєнного стану, вчинив нові умисні тяжкий та особливо тяжкий злочини.
Обставин, що пом`якшують покарання, згідно зі ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_12 , згідно зі ст. 67 КК України, є рецидив злочину.
З урахуванням вищевикладеного, обставин справи, тяжкості скоєного, особи винуватого, суд вважає, що покарання ОСОБА_12 слід визначити у виді позбавлення волі, із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 81-1 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає такій особі покарання за правилами, передбаченими ст. 71 і 72 КК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив два або більше кримінальних правопорушень, суд призначає покарання за ці нові кримінальні правопорушення за правилами, передбаченими у статті 70 цього Кодексу, а потім до остаточного покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, повністю чи частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком у межах, встановлених у частині другій цієї статті.
Суд враховує, що до ОСОБА_12 було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29.11.2021, а саме 09.08.2024 він умовно-достроково звільнений на підставі ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 01.08.2024 з Біленівської ВК Запорізької області (№99).
Таким чином, протягом невідбутої частини покарання ОСОБА_12 вчинив нові кримінальні правопорушення.
За вказаних обставин, йому слід призначити остаточне покарання, на підставі ч.5 ст.71 КК України за сукупністю вироків у виді позбавлення волі, приєднавши до покарання за цим вироком частково невідбуту частину покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29.11.2021.
Підстав для застосування ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.
Строк відбування покарання  ОСОБА_12 обчислювати з 30.12.2025.
Запобіжний захід обвинуваченому  ОСОБА_12 до набрання вироком законної сили залишити - тримання під вартою. 
Процесуальні витрати, речові докази по справі відсутні. 
Керуючись ст. ст. 349, 368 - 371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_12  визнати винуватим в скоєнні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 408 КК України та призначити покарання: за ч. 5 ст. 407 КК України у виді 05 (п`яти) років позбавлення волі, за ч. 4 ст.408 КК України у виді 05 (п`яти) років 06 (шести) місяців позбавлення волі.
Згідно зі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточно покарання у виді 05 (п`яти) років 06 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29.11.2021 і за сукупністю вироків призначити ОСОБА_12 остаточне для відбуття покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_12 обраховувати з дня приведення вироку до виконання, зарахувавши в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 30.12.2025, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_12 до набрання вироком законної сили залишити - тримання під вартою. 
Матеріали кримінального провадження №62025170030008003 від 13.05.2025 року - залишити при цій справі.
На вирок може бути подано апеляцію до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в строк 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. 

Суддя          ОСОБА_1