ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/9905/23 Суддя (судді) першої інстанції: Альона КАЛІНОВСЬКА

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді Безименної Н.В.
суддів Василенка Я.М. та Ганечко О.М.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів,
ВСТАНОВИЛА
Позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Державної міграційної служби України, Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ ДМС України від 28.09.2023 № 257-кт “Про звільнення ОСОБА_1 ”;
- визнати протиправним та скасувати наказ УДМС у Черкаській області від 28.09.2023 № 100-к “Про оголошення звільнення ОСОБА_1 ”;
- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Центрально-південного міжрегіонального управлінні Державної міграційної служби з 29.09.2023;
- стягнути з Центрально-південного міжрегіонального управлінні Державної міграційної служби на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 29.09.2023 по день прийняття судового рішення;
- визнати протиправними та скасувати рішення (розпорядчі документи) ДМС України щодо не погодження подань про встановлення ОСОБА_1 щомісячної надбавки за інтенсивність праці;
- зобов`язати ДМС України розглянути та погодити подання УДМС України у Черкаській області про встановлення в 2023 році надбавок за інтенсивність праці начальнику УДМС у Черкаській області ОСОБА_1 ;
- зобов`язати ДМС України, Центрально-південне міжрегіональне управлінні Державної міграційної служби виплатити ОСОБА_1 недоотриману надбавку за інтенсивність праці за період з 01.01.2023 по день прийняття судового рішення;
- стягнути з ДМС України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 430000 грн;
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної міграційної служби України від 28.09.2023 № 257-кт “Про звільнення ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано наказ Управління Державної міграційної служби у Черкаській області від 28.09.2023 № 100-к “Про оголошення звільнення ОСОБА_1 ”. Поновлено ОСОБА_1 в Центрально-південному міжрегіональному управлінні Державної міграційної служби на рівнозначній посаді начальника управління Державної міграційної служби у Черкаській області. Стягнуто з Центрально-південного міжрегіонального управлінні Державної міграційної служби на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 29.09.2023 по день прийняття судового рішення. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення в Центрально-південному міжрегіональному управлінні Державної міграційної служби ОСОБА_1 на рівнозначній посаді начальника управління Державної міграційної служби у Черкаській області та стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів. В решті позовних вимог відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2024 апеляційну скаргу ДМС України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ДМС України, Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби про визнання протиправними та скасування рішень задоволено частково. Змінено рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 в резолютивній частині, та викладено пункт 5 у наступній редакції: “Стягнути з Центрально-південного міжрегіонального управлінні Державної міграційної служби на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 29.09.2023 по 06.03.2024 року в сумі 113 037,84 грн.”. В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 залишено без змін. 
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 22.08.2024 задоволено заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі. Встановлено ДМС України 30-и денний строк для подання до суду звіту про виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 в Центрально-південному міжрегіональному управлінні Державної міграційної служби на рівнозначній посаді начальника УДМС у Черкаській області.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 07.11.2024 у прийнятті звіту Державної міграційної служби України від 26.09.2024 про виконання рішення суду в адміністративній справі №580/9905/23 відмовлено. Встановлено Державній міграційній службі України новий тридцятиденний строк для подання звіту про виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 у справі №580/9905/23 в частині поновлення ОСОБА_1 в Центрально-південному міжрегіональному управлінні Державної міграційної служби на рівнозначній посаді начальника управління Державної міграційної служби у Черкаській області з дня отримання даної ухвали.
03.12.2024 до суду першої інстанції надійшла заява позивача в порядку ст.383 КАС України про визнання протиправним рішення, вчиненого суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду, в якій він просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Державної міграційної служби України від 11.11.2024 № 239-кт «Про поновлення на посаді державної служби ОСОБА_1 », яким ОСОБА_1 поновлено на посаді завідувача Бобринецького сектору Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби як рішення, прийняте суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду;
- постановити ухвалу в порядку, передбаченому ст.249 КАС України.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року в задоволенні вказаної заяви позивача відмовлено.
Не погодившись з такою ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що перевірка правомірності рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового розгляду та підлягає вирішенню в порядку, передбаченому ст.383 КАС України.
Відповідач подав письмові пояснення, в яких вказав, що на момент видання наказу від 11.11.2024 № 239-кт «Про поновлення на посаді державної служби ОСОБА_1 » ДМС України керувалось чинними нормами законодавства, що діяли на той момент.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Беручи до уваги, що в суді першої інстанції розгляд заяви позивача здійснювався в порядку письмового провадження, введення в Україні воєнного стану, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст. 311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить наступних висновків.
Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Суд першої інстанції, залишаючи заяву позивача без задоволення, дійшов висновку про відсутність доказів, які б підтверджували рівнозначність посади позивача, яку він обіймав до звільнення, з посадою на, яку його поновлено відповідно наказу від 11.11.2024 №239-кт «Про поновлення на посаді державної служби ОСОБА_1 », як і доказів протилежного, зокрема до заяви не додано посадову інструкцію завідувача Бобринецького сектору Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби, що позбавляє суд можливості з`ясувати питання про рівнозначність посад станом на 12.12.2024, а положення ст.249 та 383 КАС України не передбачають можливість скасування наказу ДМС України від 11.11.2024 № 239-кт.
За наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Частиною 3 наведеної статті передбачено, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.
Згідно з ч.6 ст.383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача суд постановляє ухвалу про залишення заяви без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 294 цього Кодексу. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
В силу ч.1 ст.249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Аналіз наведених положень свідчить, що при застосування інституту судового контролю та вирішенні питання щодо постановлення окремої ухвали, суд наділений повноваженнями саме визнати протиправними відповідні дії, рішення чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень і зобов`язати його вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Разом з тим, наведені норми не наділяють суд повноваженнями скасувати відповідне рішення суб`єкта владних повноважень, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимоги заяви позивача в частині скасування наказу ДМС України від 11.11.2024 №239-кт «Про поновлення на посаді державної служби ОСОБА_1 » не можуть бути задоволені на стадії судового контролю.
Судом встановлено, що наказом ДМС України від 28.09.2023 № 257-кт “Про звільнення ОСОБА_1 ” позивача звільнено з посади начальника Центрально-південного міжрегіонального управлінні Державної міграційної служби.
Судовим рішенням у даній справі поновлено ОСОБА_1 в Центрально-південному міжрегіональному управлінні Державної міграційної служби на рівнозначній посаді начальника управління Державної міграційної служби у Черкаській області.
На виконання вказаного рішення наказом ДМС України від 11.11.2024 №239-кт «Про поновлення на посаді державної служби ОСОБА_1 » позивача поновлено на посаді завідувача Бобринецького сектору Центарально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби (а.с.86-87 т.5).
Заява позивача, подана в порядку ст.383 КАС України, обґрунтована тим, що наказ ДМС України від 11.11.2024 №239-кт не містить положень про скасування наказу про звільнення позивача, посада, на якій позивача поновлено не є рівнозначній тій, з якої його було звільнено, посадовий оклад на посаді завідувача Бобринецького сектору Центарально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби є меншим, ніж позивач отримував до звільнення.
Колегія суддів зазначає, що оскаржуваний наказ від 28.09.2023 № 257-кт “Про звільнення ОСОБА_1 ” був скасований судовим рішенням у даній справі, внаслідок чого відсутні підстави для прийняття відповідачем власного рішення про скасування такого наказу.
Розбіжність у розмірах посадового окладу не може бути самостійним свідченням нерівнозначності посади, на яку було поновлено позивача наказом ДМС України від 11.11.2024 №239-кт.
Надані позивачем Положення про Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, що була припинена 15.12.2023, Положення про Центрально-південне міжрегіональне управління Державної міграційної служби, яке було зареєстровано в ЄДРПОУ 15.12.2023 та їх штатні розписи не є належним доказом того, що відповідні посади є нерівнозначними.
Отже, на момент розгляду судом першої інстанції питання про правомірність прийнятого на виконання судового рішення у даній справі наказу ДМС України від 11.11.2024 №239-кт, у суду першої інстанції були відсутні підстави для висновку про обґрунтованість доводів позивача, викладених в його заяві від 02.12.2024, поданій в порядку ст.383 КАС України.
Таким чином, з огляду на викладені обставини та надані сторонами докази, на момент постановлення спірної ухвали, у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення поданої позивачем заяви про визнання протиправним рішення, вчиненого суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду.
Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують. При цьому, колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, ухвала суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законною і обґрунтованою, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її зміни або скасування.
Керуючись ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329, 383 КАС України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови виготовлено 30 червня 2026 року.

Суддя-доповідач Н.В.Безименна

Судді Я.М.Василенко

О.М.Ганечко