Справа № 199/5167/26
(3/199/1637/26) 
ПОСТАНОВА 
іменем України
29.04.2026 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра Воробйов В.Л., розглянувши справу про військове адміністративне правопорушення відносно військовослужбовця солдата  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, уродженця: Кіровоградська область, м. Кропивницький, у скоєні військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про військове адміністративне правопорушення серії ДНК/О №267 від 20.04.2026 року, слідує, що «з доповіді командира мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 від 19.04.2026 підполковника ОСОБА_2 , яка надійшла по лінії оперативно-чергової служби в порядку Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.11.2018 №604 (далі - Інструкція) вбачається, що 19.04.2026 20:30 солдат ОСОБА_3 , прибув до тимчасового розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , після того, як був відсутній на військовій службі з 19.04.2026 13:00.
Відповідно до пункту 21 Інструкції про самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцями (крім військовослужбовців строкової військової служби), невихід без поважних причин на службу, нез`явлення з відрядження, відпустки, закладу охорони здоров`я, нез`явлення у разі призначення або переведення до нового місця служби командири (начальники) військових частин доповідають своїм безпосереднім командирам (начальникам) та повідомляють начальника органу управління Військової служби правопорядку, у зоні діяльності якого військова частина виконує завдання за призначенням, усно - протягом доби з моменту, коли стало відомо про факт порушення, а протягом доби з моменту надання усної доповіді - письмово.
Факт безпідставної відсутності солдата ОСОБА_4 у місці тимчасового розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 з 13:00 19.04.2026 по 20:30 19.04.2026 підтверджується матеріалами адміністративної справи, а також поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У відповідності до вимог ст. 11, 16, 37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999. № 548-XIV та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 р. № 551-XIV, солдат ОСОБА_3 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Відповідно до пунктів 1, 3 частини 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), або поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Проте, з порушенням статутних обов`язків, всупереч інтересам військової служби, солдат ОСОБА_3 без належних правових підстав та без поважних причин був відсутній у місці тимчасового розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 з 13:00 19.04.2026 по 20:30 19.04.2026 та, як наслідок, вважається таким, що вчинив самовільне залишення частини тривалістю до трьох діб.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на території України введено воєнний стан, продовжений відповідними указами Президента України по теперішній час.
Частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України (в редакції, що діяла станом на момент вчинення солдатом ОСОБА_5 протиправного діяння) законодавцем встановлено відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само за ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.
Зазначене дозволяє дійти до висновку про відсутність у діях солдата ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України, з огляду на тривалість перебування останнього поза місцем тимчасового розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 протягом 07 годин ЗО хвилин В свою чергу, приписами частини 2 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
В той же час, частиною 3 статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.
Системний аналіз вище зазначених норм права у редакції станом на час вчинення солдатом ОСОБА_5 протиправних діянь свідчить про те, що відсутність військовослужбовця (крім строкової служби) на службі без поважних причин лише понад 3 (три) доби утворює склад військового кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України та унеможливлює притягнення військовослужбовців(крім строкової служби) до адміністративної відповідальності за ч. З ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі частини 2 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Проте, слід дійти до висновку, що відсутність військовослужбовця (крім строкової служби) на службі без поважних причин до 3 (трьох) діб утворює склад військового адміністративного правопорушення, оскільки за таких умов відсутня конкуренція між правовими нормами, зазначеними у ч. З ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення та ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України.
Кваліфікація дій солдата ОСОБА_4 за ч.4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення унеможливлюється з огляду на пряму вказівку законодавцем у диспозиції зазначеної частини про незастосування її під час дії воєнного стану.
З пояснень військовослужбовця солдата ОСОБА_4 не встановлено обставин, які б свідчили про наявність поважних причин для відсутності у місці розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 .
За викладених вище обставин, солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи її у військовій частині НОМЕР_1 протиправно, всупереч інтересам військової служби, на порушення своїх статутних обов`язків, був відсутній у місці тимчасового розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 з 13:00 19.04.2026 по 20:30 19.04.2026 без поважних причин.
Таким чином, солдат ОСОБА_3 на протязі 19.04.2026 з 13:00 по 19.04.2026 20:30 вчиняв військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. З ст. 172-11 КУпАП (Самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем тривалістю до десяти діб)».

ОСОБА_1 до суду не з`явився, був повідомлений про дату та час шляхом направлення судової повістки. Надав заяву, відповідно до якої просить розглядати справу без його участі та свою провину визнає у повному обсязі. 
Відповідно до ч.2 ст.277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-10 - 172-20, розглядаються протягом доби.
За вказаних обставин, з метою дотримання строку розгляду справи, визнано можливим розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 , що відповідає положенням ч. 1 ст. 268 КУпАП.
Дослідивши матеріали справи, вважаю, що винуватість  ОСОБА_1  у вчиненні військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, підтверджується повністю доказами: 
- протоколом про військове адміністративне правопорушення серії ДНК/О №267 від 20.04.2026 року, де викладені обставини скоєння правопорушником  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП;
- письмовими поясненнями особи, відносно якої було складено протокол про військове адміністративне правопорушення  ОСОБА_1 , відповідно до яких, пояснив, що у зв`язку із проблемами з громадським транспортом запізнився на автобус, та був вимушений очікувати наступного автобуса. Попередити керівництво не було змоги у зв`язку з розрядженим телефоном. До підрозділу повернувся 19.04.2026 року о 20-30 годин найближчим автобусним маршрутом.
- заявою ОСОБА_1 від 20.04.2026 року;
- доповіддю про факт самовільного залишення військової частини (без зброї) військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 (с-ще АДРЕСА_2 ) солдатом ОСОБА_1 від 19 квітня 2026 року;
- доповіддю про факт повернення після самовільного залишення військової частини (без зброї) військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 (с-ще АДРЕСА_2 ) солдатом ОСОБА_1 від 19 квітня 2026 року;

З огляду на вищевказане, суд прийшов до висновку, що наявна в справі про військове адміністративне правопорушення сукупність наведених вище прямих і непрямих доказів вчинення військового адміністративного правопорушення, які за змістом є чіткими, зрозумілими і послідовними, такими, що в достатній мірі повно викривають правопорушника у вчиненні інкримінованого йому військового адміністративного правопорушення надала суду можливість постановити рішення за наслідками розгляду справи про військове адміністративне правопорушення. 
Судом встановлено, що вказані у постанові та досліджені в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях  ОСОБА_1 складу інкримінованого йому військового адміністративного правопорушення, доведеність вини у його вчинені та для прийняття законного та обґрунтованого рішення в справі, що дало змогу суду прийти до висновку про доведеність винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, який зроблено з дотриманням вимог вищевказаного Закону на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які були досліджені та перевірені під час судового розгляду, а також оцінені відповідно до вимог КУпАП. 
Враховуючи вищевикладене, та наявні докази, вважаю, що ОСОБА_1 винний у вчиненні військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, а саме: самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.
У відповідності до ч.4 ст.15 КУпАП за вчинення військових адміністративних правопорушень військовослужбовці, а також військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.
Правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП, є військовим адміністративним правопорушенням.
Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:
1) про накладення адміністративного стягнення;
2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;
3) про закриття справи.
Оскільки під час розгляду справи встановлена вина  ОСОБА_1 у вчиненні військового адміністративного правопорушення і останній підлягає адміністративній відповідальності, по справі необхідно винести постанову, передбачену п. 1) ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу  ОСОБА_1 , який проходить військову службу, визнав провину у повному обсязі, ступінь його вини, які були долучені до матеріалів справи, враховуючи обставини викладені у протоколі про військове адміністративне правопорушення та те, що  ОСОБА_1 не надав суду відомостей, про оскарження обставин військового адміністративного правопорушення та кваліфікацію його дій, вважаю за можливе накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
В той же час, відповідно до п.12) ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: військовослужбовці під час виконання службових обов`язків.
Таким чином,  ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вчинив правопорушення, будучи військовослужбовцем під час виконання службових обов`язків.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.22, 283, 284 КУпАП, 

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП і піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень.
На підставі п. 12) ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнити  ОСОБА_1  від сплати на користь держави судового збору. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра.

Суддя:       Воробйов В.Л.