Справа № 201/14069/25
Провадження 2/201/1342/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2026 року Соборний районний суд
міста Дніпра
у складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,
при секретарі – Максимовій О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської філії Державного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Дніпродіпродор» в особі Державного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор», Товариства з обмеженою відповідальністю «Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за дні невикористаної відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, індексації заробітної плати та компенсації втрати частини доходів, -

ВСТАНОВИВ:

05 листопада 2025 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до Дніпропетровської філії Державного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор»-«Дніпродіпродор» в особі Державного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор», та просив стягнути з нього на свою користь заборгованість в розмірі 899 486,54 (вісімсот дев`яносто дев`ять тисяч чотириста вісімсот шість) гривень 54 копійок, з яких:
- заборгованість із заробітної плати — 792 201,00 грн.;
- компенсацію за дні невикористаної відпустки в сумі 80 285,28 грн.; 
- середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні — в сумі 16 691,80 грн.;
- індексацію заробітної плати за період з лютого 2023 року по жовтень 2025 року — в сумі 5980,67 грн.
- компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати в сумі 4 327,79 грн.
Також Позивач просив допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України.
Обов`язок нарахування та сплати єдиного соціального внеску, податку на доходи фізичних осіб та військового збору покласти на Відповідача, відповідно до вимог Податкового кодексу України та Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”.
Стягнути з відповідача судові витрати, у тому числі витрати на правничу допомогу, згідно зі статтею 141 ЦПК України.
08 січня 2026 року,  представник позивача через «Електронний суд» надіслала заяву про збільшення позовних вимог (уточнення в частині суми відпускних), в якій просила стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 922 918,54 (дев`ятсот двадцять дві тисячі дев`ятсот вісімнадцять гривень 54 копійок), з яких:
- заборгованість із заробітної плати — 792 201,00 грн.;
- компенсацію за дні невикористаної відпустки в сумі 103 717,28 грн.; 
- середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні — в сумі 16 691,80 грн.;
- індексацію заробітної плати за період з лютого 2023 року по жовтень 2025 року — в сумі 5980,67 грн.
- компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати в сумі 4 327,79 грн.
В обґрунтування заявлених вимог в позовній заяві з урахуванням заяви від 08.01.2026 року позивач посилався на те, що за даними трудової книжки серії НОМЕР_1 від 12.08.2007 року, ОСОБА_1 , відповідно до наказу № 158-К, від 23.08.2019 року, призначений на посаду директора Дніпропетровської філії «Укрдіпродор» - «Дніпродіпродор».
Відповідно до наказу № 3-№ від 28.04.2020 року переведений на посаду заступника директора Дніпропетровської філії «Укрдіпродор» - «Дніпродіпродор».
05.08.2020 року, звільнений з посади заступника директора у зв`язку зі скороченням штатної одиниці.
Відповідно до запису № 51 трудової книжки, запис за № 50 є недійсним. ОСОБА_1 поновлено на попередній роботі відповідно до наказу № 2-к від 24.02.2023 року.
27.04.2023 року, відповідно до наказу № 56 від 27.04.2023 року, призначений на посаду в.о. директора Дніпропетровської філії «Укрдіпродор» - «Дніпродіпродор».
Відповідно до наказу № 26-к від 08.10.2024 року, призначений на посаду директора Дніпропетровської філії «Укрдіпродор» - «Дніпродіпродор».
14.10.2025 року, відповідно до наказу № 84 від 09.10.2025 року, ОСОБА_1 було звільнено з посади директора Дніпропетровської філії «Укрдіпродор» - «Дніпродіпродор» за угодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України.
Відповідно до штатного розкладу на 2023 р. (вводиться в дію з 24.02.2023 року) посадовий оклад заступника директора складає – 19 235,00 грн. на місяць, а посадовий оклад директора складає - 21855,00 грн. на місяць.
Відповідно до штатного розкладу на 2024 р. (вводиться в дію з 01.09.2024 року) посадовий оклад директора складає – 25,455,00 грн. на місяць.
Однак в день звільнення позивача 14.10.2025 року відповідач не провів з ним остаточний розрахунок, тобто не здійснив виплату коштів, належних до виплати при звільненні, що є грубим порушенням ч.1 ст.116 КЗпП України. 
Позивач стверджує, що неодноразово звертався до Відповідача з вимогою виплати вказаної заборгованості, однак його вимоги залишились без задоволення.
Ігнорування зі сторони відповідача вимог позивача, змусили звернутись за професійною правовою допомогою, у зв`язку з чим, 24.10.2025 року, було направлено на офіційну адресу позивача, адвокатський запит, з вимогою надати офіційну інформацію, щодо суми нарахованої та невиплаченої заробітної плати ОСОБА_1 за період з 24.02.2023 року по 14.10.2025 р., та вжити заходів для негайного погашення заборгованості із заробітної плати ОСОБА_1 за період з 24.02.2023 року по 14.10.2025 р. Проте, станом на день звернення з позовною заявою до суду, відповідач не надав жодної відповіді.
До матеріалів справи позивачем на підтвердження своїх позовних вимог додано трудову книжку, накази, табеля обліку використання робочого часу за лютий 2023 року - жовтень 2025 року, довідку про доходи № 57 та довідку про заборгованість з виплати заробітної плати № 57.
10 листопада 2025 року ухвалою судді від було відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження.
10 грудня 2025 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування поданого відзиву, представник відповідача зазначив, що у період з 27.04.2023 по 14.10.2025, позивач керував Дніпропетровською філією «Укрдіпродор» - «Дніпродіпродор». У цей період не розроблено і не реалізовано жодної проектної документації, не надано послуг дорожнім та іншим організаціям, фізичним та юридичним особам згідно з укладеними господарськими договорами, а також не одержано прибутку від вищенаведеної діяльності, тобто філія не виконувала у зазначений період основної своєї функції для чого фактично і була створена. Тобто за час керування позивачем Дніпропетровською філією було накопичено та збільшено заборгованість при тому, що фактично Дніпропетровська філія не здійснювала діяльності для якої вона і була створена. Службовою запискою Дніпропетровської філії «Укрдіпродор» - «Дніпродіпродор» від 18.11.2025 № 27 доведено до відома в.о. директора ДП «Укрдіпродор» Віталія Фоменкова ситуацію що склалась у Дніпропетровської філії, зокрема зазначено порушення щодо ведення документообігу, бухгалтерського обліку у Дніпропетровській філії, також виявлено грубі порушення щодо ведення табелів обліку робочого часу. У службовій записці зазначено, що з урахуванням того що жодна фінансова діяльність не проводилась та Дніпропетровська філія лише накопичувала борги позивачем здійснювався прийом на роботу працівників не збільшуючи об`єм робіт яких взагалі так і не було зроблено за період керівництва позивача, фактично створюючи боргову яму замість прибутків. Відповідач зазначає, що документи надані суду представником позивача підписані самим позивачем, що явно має ознаки конфлікту інтересів та у разі стягнення коштів, базуючись на табелях робочого часу які мають ознаки службового підроблення.
Відповідач надав суду службову записку від 18.11.2025 на підставі якої було проведено перевірку діяльності Дніпропетровської філії та складено акт від 02.12.2025 із зазначенням порушень.
26 грудня 2025 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій остання заперечувала проти обставин, викладених у відзиві, та зазначила, що відзив не містить належних та допустимих доказів виплати позивачу заробітної плати, а наведені у ньому доводи не стосуються предмета доказування у даній справі, у зв`язку з чим підлягають відхиленню судом.
Посилання відповідача на відсутність господарської діяльності, відсутність прибутку, нібито неналежне виконання позивачем посадових обов`язків, результати перевірок після звільнення позивача не мають правового значення для вирішення спору про стягнення заробітної плати, оскільки чинне трудове законодавство не пов`язує обов`язок виплати заробітної плати з наявністю прибутку або з результатами фінансово-господарської діяльності підприємства.
Позивач звертає увагу суду, що всі управлінські та фінансово-господарські дії
ОСОБА_1 здійснював виключно на підставі та в межах довіреностей, виданих директором Державного підприємства «Укрдіпродор».
ОСОБА_1 , обіймаючи посаду керівника філії, був істотно обмежений у можливості самостійно, на власний розсуд та в інтересах отримання прибутку для філії укладати договори з замовниками. Укладення договорів на виконання проектно-вишукувальних робіт вимагало обов`язкового попереднього погодження з директором Державного підприємства, без якого Позивач не мав правових підстав для прийняття відповідних управлінських рішень. Позивач зазначає, що від реалізації низки економічно доцільних та підготовлених Позивачем проектів керівництво ДП відмовлялося з власної ініціативи, без надання належного обґрунтування та без урахування фінансових інтересів філії. Такі управлінські рішення приймалися виключно Відповідачем та перебували поза сферою впливу Позивача.Отже, відсутність укладених договорів та недоотримання філією прибутку не можуть бути поставлені у вину Позивачу, оскільки він не був наділений правом остаточного прийняття рішень щодо укладення договорів, а діяв у межах наданих повноважень та з урахуванням встановленого порядку погодження. 
На підтвердження своєї позиції, позивач надав суду копії листування та книгу реєстрації кореспонденції на філії за період роботи Позивача, укладені договори, службові листи, а також інші документи, які підтверджують фактичне здійснення Дніпропетровською філією ДП «Укрдіпродор» господарської діяльності у період керівництва Северина О.А. та виконання ним посадових обов`язків.
15 січня 2026 року представником відповідача до суду було подано клопотання про витребування доказів, які мають значення для всебічного і повного розгляду справи, а саме витребувати:
- у ПрАТ «ВФ Україна» інформацію про абонента мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_1 із зазначенням ретрансляційних антен, у зоні покриття яких виходив на зв`язок абонент із зазначенням місць, звідки такі дзвінки здійснювались/приймались, відправлялись/отримувались SMS-повідомлення (без розкриття змісту повідомлень, що передаються), а саме тип, дату, час, азимути ретрансляційних антен та адреси розташування базових станцій вказаних абонентів, за період часу з 00 год. 00 хв. 28 квітня 2023 року по 00 год. 00 хв. 14 жовтня 2025 року;
- у ПрАТ «Київстар» інформацію про абонента мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 із зазначенням ретрансляційних антен, у зоні покриття яких виходив на зв`язок абонент із зазначенням місць, звідки такі дзвінки здійснювались/приймались, відправлялись/отримувались SMS-повідомлення (без розкриття змісту повідомлень, що передаються), а саме тип, дату, час, азимути ретрансляційних антен та адреси розташування базових станцій вказаних абонентів, за період часу з 00 год. 00 хв. 28 квітня 2023 року по 00 год. 00 хв. 14 жовтня 2025 року.
11 березня 2026 року ухвалою суду у задоволенні клопотання представника Державного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» про витребування доказів у даній цивільній справі відмовлено в повному обсязі.
16 квітня 2026 року від представника позивача до суду надійшло клопотання про залучення до участі у даній справі співвідповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор»» (код ЄДРПОУ 05416892, адреса: 03037, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 39/1). Позивач зазначив, що після закриття судом підготовчого провадження по даній справі, з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань йому стало відомо, що 05.03.2026 року внесено запис №1000731270141002602 про прийняття рішення засновником щодо припинення юридичної особи – Державного підприємства «Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» – в результаті реорганізації. 
На підтвердження зазначеного, позивач надав суду Наказ Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України № 162 від 28.02.2026 «Про припинення Державного підприємства – Український державний з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» шляхом його перетворення», відповідно до якого, вирішено:
1) Припинити Державне підприємство – Український Державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» (03037, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 39/1, ідентифікаційний код 05416892) шляхом його перетворення в Товариство з обмеженою відповідальністю «Український Державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор»» (03037, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 39/1, ідентифікаційний код 05416892). 
2) Установити, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Український Державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор»» (далі – Товариство) є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та обов`язків Державного підприємства - Українського Державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» (далі – Підприємство), що перетворюється. 
3) Установити, що термін заявлення кредиторами своїх вимог до Державного підприємства – Українського Державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» становить два місяці з дати оприлюднення повідомлення про рішення щодо реорганізації шляхом перетворення підприємства у спосіб їхнього надіслання у письмовій формі на поштову та\або електронну адресу Підприємства. 
Тобто, станом на момент подання цього клопотання, відповідно до відомостей ЄДРПОУ, ДП «Укрдіпродор» перебуває у стані припинення, однак не припинене, що свідчить про одночасне існування первісного відповідача та його правонаступника у перехідний період.
20 квітня 2026 року ухвалою суду залучено до участі у розгляді даної цивільної справи у якості співвідповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор»» (код ЄДРПОУ 05416892, адреса: 03037, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 39/1).
14 травня протокольною ухвалою суду підготовче провадження по справі завершено, справу призначено до розгляду по суті.
15 червня 2026 року, при розгляді справи по суті, відповідачі, будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання своїх представників не направили, причин їх неявки суду не повідомили, доказів поважності причин неявки не надали, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли. Представник Позивача надала до суду заяву про розгляд цієї цивільної справи без її участі, та без участі Позивача, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.
За таких умов, суд розглядає справу за наявними у ній доказами, зважаючи на приписи ч.1 ст.223 ЦПК України, відповідно до якої, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. 
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.
Судом встановлено, що 23.08.2029 року, позивача було прийнято на посаду директора Дніпропетровської філії «Укрдіпродор» - «Дніпродіпродор», що підтверджується наказом № 158-К, від 23.08.2019 року.
Відповідно до наказу № 3-№ від 28.04.2020 року переведений на посаду заступника директора Дніпропетровської філії «Укрдіпродор» - «Дніпродіпродор».
05.08.2020 року, звільнений з посади заступника директора у зв`язку зі скороченням штатної одиниці.
Відповідно до запису № 51 трудової книжки, запис за № 50 є недійсним. ОСОБА_1 поновлено на попередній роботі відповідно до наказу № 2-к від 24.02.2023 року.
27.04.2023 року, згідно наказу № 56 від 27.04.2023 року, призначений на посаду в.о. директора Дніпропетровської філії «Укрдіпродор» - «Дніпродіпродор».
Наказом № 26-к від 08.10.2024 року, призначений на посаду директора Дніпропетровської філії «Укрдіпродор» - «Дніпродіпродор».
14.10.2025 року, відповідно до наказу № 84 від 09.10.2025 року, ОСОБА_1 було звільнено з посади директора Дніпропетровської філії «Укрдіпродор» - «Дніпродіпродор» за угодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України.
Вказані обставини не заперечуються Відповідачем та також підтверджуються копією трудової книжки серії НОМЕР_1 від 12.08.2007 року та табелями обліку використання робочого часу за лютий 2023 року - жовтень 2025 року.
Відповідно до штатного розкладу на 2023 р. (вводиться в дію з 24.02.2023 року) посадовий оклад заступника директора складає – 19 235,00 грн. на місяць, а посадовий оклад директора складає - 21855,00 грн. на місяць.
Відповідно до штатного розкладу на 2024 р. (вводиться в дію з 01.09.2024 року) посадовий оклад директора складає – 25,455,00 грн. на місяць.
Під час перебування позивача у трудових правовідносинах з відповідачем йому була нарахована, але не виплачена сума заробітної плати у розмірі 792 201,00 (сімсот дев`яносто дві тисячі двісті один) гривень 00 копійок, що підтверджується довідкою про доходи № 57 від 14.10.2025 року та довідкою про заборгованість з виплати заробітної плати № 57 від 14.10.2025 року.
Надаючи оцінку позиціям сторін та аналізуючи надані докази, суд критично оцінює доводи відповідача про те, що під час перебування позивача на посаді директора Дніпропетровської філії підприємством не здійснювалася господарська діяльність, не отримувався прибуток, а також накопичувалася кредиторська заборгованість. 
Вказані обставини не входять до предмета доказування у даній справі, оскільки спірні правовідносини виникли з приводу невиплати працівникові нарахованої заробітної плати та інших належних при звільненні виплат. 
Суд звертає увагу на те, що відповідно до положень статей 43 Конституції України, 94, 97, 115, 116 КЗпП України право працівника на своєчасне отримання винагороди за працю не ставиться у залежність від фінансового стану роботодавця, результатів його господарської діяльності чи наявності прибутку.
Отже, посилання відповідача на нібито неналежне виконання позивачем посадових обов`язків, неефективне управління філією та збільшення заборгованості підприємства не можуть бути підставою для звільнення роботодавця від обов`язку виплатити працівникові нараховану заробітну плату. 
У разі наявності претензій до діяльності працівника роботодавець не позбавлений був права застосувати передбачені законом заходи дисциплінарної або матеріальної відповідальності, однак такі питання не є предметом розгляду даної справи та не впливають на обов`язок проведення остаточного розрахунку при звільненні.
Суд також відхиляє доводи відповідача про те, що надані позивачем табелі обліку використання робочого часу та інші документи не можуть братися до уваги з огляду на те, що вони підписані самим позивачем як керівником філії.
Сам по собі факт підписання посадовою особою документів у межах наданих їй службових повноважень не свідчить про їх недостовірність чи недопустимість як доказів. На момент складання зазначених документів позивач перебував на посаді керівника філії та був уповноважений на ведення відповідної документації. При цьому відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив про підроблення табелів обліку робочого часу, внесення до них недостовірних відомостей або визнання таких документів недійсними у встановленому законом порядку. Відсутні також відомості про притягнення позивача до кримінальної чи іншої юридичної відповідальності за фактом можливого службового підроблення документів.
Суд також відхиляє доводи відповідача, щодо неналежного ведення бухгалтерського обліку у Дніпропетровській філії як такі, що не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачу було відомо про відсутність у штаті філії посади головного бухгалтера, а обов`язки з ведення бухгалтерського обліку були покладені на бухгалтера Одеської філії відповідним наказом підприємства. Крім того, наказом ДП «Укрдіпродор» №62 від 16.10.2024 року бухгалтерські та фінансові програмні комплекси були передані з Дніпропетровської філії на баланс Київського виробництва підприємства, що фактично унеможливлювало ведення бухгалтерського обліку безпосередньо силами Дніпропетровської філії. 
Отже, обставини, на які посилається відповідач, не можуть бути підставою для невиплати належних йому сум заробітної плати та інших виплат при звільненні.
Посилання відповідача на службову записку від 18.11.2025 року та акт перевірки від 02.12.2025 року суд оцінює критично, оскільки зазначені документи складені після звільнення позивача, мають внутрішньо-службовий характер та відображають виключно позицію роботодавця.
Крім того, наведені документи не містять встановлених компетентним органом фактів фальсифікації документів, безпідставності нарахування заробітної плати чи відсутності у позивача права на її отримання. Висновки, викладені у службовій записці та акті перевірки, є суб`єктивною оцінкою діяльності позивача та не спростовують належних письмових доказів щодо існування заборгованості із заробітної плати.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Проте відповідачем не надано суду жодного належного доказу фактичної виплати позивачу нарахованої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку чи проведення остаточного розрахунку при звільненні.
За таких обставин суд приходить до висновку, що доводи відповідача є припущеннями, не підтверджені належними та допустимими доказами, не спростовують факту перебування позивача у трудових відносинах із відповідачем, факту нарахування йому відповідних виплат та факту їх невиплати, а тому підлягають відхиленню.
Судом також встановлено, що наказом Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України №162 від 28.02.2026 року прийнято рішення про припинення Державного підприємства «Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» шляхом його перетворення у Товариство з обмеженою відповідальністю «Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор».
Разом з тим, на момент розгляду справи до Єдиного державного реєстру внесено запис лише про перебування Державного підприємства у стані припинення. Доказів завершення процедури реорганізації та внесення запису про припинення Державного підприємства матеріали справи не містять.
Відповідно до статей 91, 104 ЦК України юридична особа вважається припиненою з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення. До цього моменту така юридична особа зберігає цивільну правоздатність та дієздатність, залишається учасником цивільних, господарських та трудових правовідносин і самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.
Отже, на час ухвалення рішення належним боржником за спірними трудовими зобов`язаннями є Державне підприємство «Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор», яке не припинене у встановленому законом порядку.
Водночас суд враховує, що рішенням засновника визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» правонаступником усіх прав та обов`язків Державного підприємства після завершення процедури його перетворення, що забезпечує виконання судового рішення у разі завершення реорганізації після його ухвалення.
Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається ст.43 Конституції України.
Згідно з ч.1 ст.115 КЗпП України та ст.24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Згідно з ч.1 ст.47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку настає відповідальність, встановлена ст.117 КЗпП України. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.
Судом встановлено, що заборгованість підприємства по заробітній платі перед ОСОБА_1 за період з 24.02.2023 року по 14.10.2025 року разом із невикористаними відпустками за 2002-2025 рік становить в загальному розмірі 895 918 грн. 28 коп., та станом на дату розгляду справи заборгованість повністю не виплачена.
Враховуючи вищевикладене, перевіривши розрахунок заборгованості по заробітній платі, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі в розмірі 792 201 грн.00 коп., та компенсації за дні невикористаної відпустки в розмірі 103 717 грн. 28 коп., без утримання з цієї суми обов`язкових податків та зборів.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід зазначити наступне.
Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Згідно зі ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
Таким чином, оскільки відповідач не провів із позивачем остаточний розрахунок у день звільнення (14.10.2025 р.), на нього покладається обов`язок сплатити не лише заборгованість із заробітної плати, але й середній заробіток за весь період затримки.
Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.
Відповідно до п.2 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком (п.8 Порядку № 100).
Детальний розрахунок середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні наведений в позовній заяві та перевірений судом.
На користь Позивача підлягає стягненню 16 691,80 грн. середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні.

Щодо індексації заробітної плати.
Відповідно до ст.33 Закону України «Про оплату праці» та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» держава гарантує, проведення індексації грошових доходів громадян у разі, коли індекс споживчих цін перевищує поріг індексації 103 відсотки.
Порядок проведення індексації затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.
Оскільки за період з лютого 2023 року по жовтень 2025 року індекс споживчих цін перевищував установлений поріг, роботодавець був зобов`язаний здійснити індексацію заробітної плати працівникові. Її невиплата є порушенням гарантій щодо збереження реальної заробітної плати. Однак, протягом періоду з лютого 2023 року по жовтень 2025 року заробітна плата позивача не індексувалася, хоча індекс споживчих цін стабільно перевищував 100%. що підтверджується офіційними даними Держстату України.
Обставини викладені Відповідачем у відзиві на позовну заяву не спростовують позицію Позивача. Детальний розрахунок індексації заробітної плати наведений в позовній заяві та перевірений судом. Розрахунок проведено згідно з Порядком № 1078 із застосуванням індексів інфляції за період з лютого 2023 року по жовтень 2025 року.
Таким чином, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню сума індексації заробітної плати за період з лютого 2023 року по вересень 2025 року у розмірі 5980,67 (п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят гривень) 67 копійок.

Щодо компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати слід зазначити наступне.
Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» та Постанови Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» у разі порушення строків виплати заробітної плати працівникові нараховується компенсація втрати частини доходів.
Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. 
Компенсація обчислюється за формулою, визначеною Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Детальний розрахунок компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати наведений в позовній заяві та перевірений судом.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 4 327,79 (чотири тисячі триста двадцять сім гривень) 79 копійок, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви в повному обсязі та стягненні з відповідача на користь позивача заборгованості із заробітної плати в розмірі 285 069,13 грн., компенсації за дні невикористаної відпустки в розмірі 24 123,95 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 12 427,52 грн., індексації заробітної плати в розмірі 2 673,68 грн. та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати в розмірі 2 082,56 грн., без утримання з цієї суми обов`язкових податків та зборів.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розуміють: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Тобто, законодавець пов`язує можливість відшкодування витрат на професійну правничу допомогу із здійсненням даних витрат стороною у справі.
Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги № 23/10 від 23 жовтня 2025 року; додаткову угоду № 1 від 23 жовтня 2025 року до договору про надання правової допомоги № 23/10 від 23 жовтня 2025 року; ордер.
Отже, у зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу та ухвалення стягнення з відповідача на користь позивача підтверджених належними доказами фактично понесених витрат на правову допомогу в розмірі 15 000 грн.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, з урахування того, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 9229 грн. 19 коп.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.47, 1150117 КЗпП України, ст.ст.91,104 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 78, 81, 133, 137, 141, 259, 263-265, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Дніпропетровської філії Державного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Дніпродіпродор» в особі Державного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор», Товариства з обмеженою відповідальністю «Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за дні невикористаної відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, індексації заробітної плати та компенсації втрати частини доходів – задовольнити.
Стягнути з Дніпропетровської філії Державного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Дніпродіпродор» в особі Державного підприємства Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» (код ЄДРПОУ 05416892) на користь ОСОБА_1  (ІНФОРМАЦІЯ_1 ,РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованістьіз заробітної плати в розмірі792 201 грн.00 коп., компенсацію за дні невикористаної відпустки в розмірі103 717 грн. 28 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 16 691 грн. 80 коп., індексацію заробітної плати за період з лютого 2023 року по жовтень 2025 року в розмірі 5980 грн. 67 коп., компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати в сумі 4 327,79 грн., а разом 922 918 грн. 54 коп., без утримання з цієї суми обов`язкових податків та зборів.
Стягнути з Дніпропетровської філії Державного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Дніпродіпродор» в особі Державного підприємства Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» (код ЄДРПОУ 05416892) на користь ОСОБА_1  (ІНФОРМАЦІЯ_1 ,РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на правову допомогу в розмірі 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень.
Стягнути з Дніпропетровської філії Державного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Дніпродіпродор» в особі Державного підприємства Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» (код ЄДРПОУ 32281519) на користь держави судовий збір у розмірі 9229 грн. 19 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:
Позивач:  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ;
Відповідач: Дніпропетровська філія Державного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Дніпродіпродор» в особі Державного підприємства Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор», код ЄДРПОУ 05416892, м. Київ, пр. Повітрофлотський, буд. 39/1.

Суддя С.С. Федоріщев