ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" травня 2026 р. Справа№ 910/11876/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Ткаченка Б.О.
суддів: Гаврилюка О.М. 
Крижного О.М. 

розглянувши у письмовому провадженні матеріали справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрметал Буд"
на рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2026
у справі №910/11876/25 (суддя - Головіна К.І.)
за позовом Державного підприємства "Державний будівельний комбінат Управління справами Апарату Верховної Ради України" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрметал Буд" 
про стягнення 85 695,19 грн.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст заявлених вимог 
До Господарського суду міста Києва з позовом звернулося Державне підприємство "Державний будівельний комбінат Управління справами Апарату Верховної Ради України" (далі - Державний будівельний комбінат, позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрметал Буд" (далі - ТОВ "Укрметал Буд", відповідач, скаржник) про стягнення заборгованості в сумі 85 695,19 грн за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 51/19 від 08.04.2019.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як орендар, порушив умови вказаного договору в частині здійснення своєчасної та повної орендної плати, у зв`язку з чим після припинення дії договору у орендаря утворилася заборгованість. У позові Державний будівельний комбінат просить стягнути з ТОВ "Укрметал Буд" заборгованість за користування майном у сумі 69 496,36 грн, інфляційні втрати в сумі 12 697,09 грн та 3% річних у сумі 3 501,74 грн.

Короткий зміст оскаржуваних рішень суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.01.2026 у справі №910/11876/25 позовні вимоги Державного підприємства "Державний будівельний комбінат Управління справами Апарату Верховної Ради України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрметал Буд" про стягнення 85 695,19 грн задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрметал Буд" на користь Державного підприємства "Державний будівельний комбінат Управління справами Апарату Верховної Ради України" заборгованість в сумі 69 496 грн 36 коп., інфляційні втрати в сумі 12 697 грн 09 коп., 3% річних у сумі 3 501 грн 74 коп. та судовий збір у сумі 3 028 грн 00 коп.
Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції вказав, що оскільки відповідач доказів, які свідчать про сплату оренди у повному обсязі не надав, доводів позивача не спростував, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з ТОВ «Укрметал Буд» заборгованості з орендної плати в сумі 69 496,36 грн підлягають задоволенню.Також, здійснивши власний розрахунок матеріальних втрат за заявлений період, суд першої інстанції встановив, що розрахунки позивача є обґрунтованими та арифметично правильними.
Також суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не пропустив строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом, а тому відповідне клопотання ТОВ «Укрметал Буд» задоволенню не підлягає.
Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрметал Буд" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2026 року по справі №910/11876/25 повністю. Прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Державного підприємства "Державний будівельний комбінат Управління справами Апарату Верховної Ради України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРМЕТАЛ БУД" про стягнення заборгованості в сумі 69 496 грн 36 коп., інфляційні втрати в сумі 12 697 грн 09 коп., 3% річних у сумі 3 501 грн 74 коп. та судовий збір у сумі 3 028 грн 00 коп., - в повному обсязі. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРМЕТАЛ БУД" витрати зі сплати судового збору.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:
- скаржник вважав, що спір, який виник між сторонами був вирішений шляхом переговорів, оскільки Позивач в свою чергу завдав збитки ТОВ «УКРМЕТАЛ БУД» у сумі 45 863,07 грн., у зв`язку з порушенням свого обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних відповідно до актів наданих послуг, складених на підставі договору;
- відсутність вимог чи претензій на суму 69 496,36 грн. свідчить про тривалу бездіяльність Позивача та відсутність доказів його активного захисту свого права, що може бути враховано судом при застосуванні принципів добросовісності, розумності та справедливості, передбачених частиною 3 статті 509 ЦК;
- відсутність у матеріалах справи належного деталізованого реєстру нарахувань та платежів, а також первинний бухгалтерських документів унеможливлює проведення належної звірки та ставить під сумнів коректність заявленої суми боргу 69 496,36 грн.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу
20.02.2026 через відділ документального забезпечення від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Узагальнені доводи відзиву зводяться до того, що доводи скаржника є безпідставними та необґрунтованими, так як правова позиція останнього заснована на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства та зобов`язань визначених Договором оренди.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.02.2026 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Ткаченка Б.О., суддів: Гаврилюка О.М., Крижного О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрметал Буд" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2026 у справі №910/11876/25. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). Витребувано невідкладно матеріали справи №910/11876/25 з суду першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 08.04.2019 між Державним будівельним комбінатом Управління справами Апарату Верховної Ради України (орендодавець) та ТОВ "Укрметал Буд" (орендар) був укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 51/19 (далі - договір), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - майданчик з бетонним покриттям площею 800,0 кв.м., розміщений за адресою: м. Київ. вул. Клеманська, 6-8, що перебуває на балансі орендодавця, вартість якого визначена відповідно до висновку про вартість майна на 31.01.2019 і становить 944 320,00 грн без ПДВ (п. 1.1 договору).
Відповідно до п. 1.2 договору майно передається в оренду з метою розміщення площадки для складування матеріалів.
Згідно з п. 2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору (у разі оренди нерухомого майна на строк не менше ніж три роки - не раніше дати нотаріального посвідчення цього договору) та акта приймання-передавання майна.
Пунктом 3.1 договору визначено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року № 786 і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку: січень 2019 року - 11 804,00 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством (п. 3.2 договору).
Згідно з п. 3.3 договору орендна плата за перший місяць оренди встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першою числа наступною за базовим місяцем до останнього числа першого місяця оренди. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.
Відповідно до п. 3.6 договору орендна плата перераховується орендодавцю не пізніше 15 днів, наступних за місяцем наданих послуг.
Пунктом 5.3 договору передбачено, що орендар зобов`язується своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату орендодавцю (у платіжних дорученнях, які оформлює орендар, вказується "Призначення платежу" за зразком, який надає орендодавець листом при укладанні договору оренди) та інші платежі.
Згідно з п. 3.11 договору у разі припинення (розірвання) договору орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії договору не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції.
Цей договір укладено строком на один рік з 04.04.2019 до 07.04.2020 включно. Умови цього договору зберігають силу протягом усього строку цього договору, у тому числі у випадках, коли після його укладення законодавством установлено правила, що погіршують становище орендаря, а в частині зобов`язань орендаря щодо орендної плати, повернення майна - до виконання зобов`язань (п. 10.1, 10.2 договору).
Додатковою угодою № 1 від 14.05.2020 сторони продовжили термін дії договору оренди до 30.06.2020 включно, а додатковою угодою № 3 від 30.06.2020 - до 30.06.2021 включно.
У додатковій угоді № 3 від 30.06.2021сторони домовилися припинити дію договору з 30.06.2021 на підставі п. 10.6 договору за взаємною згодою сторін, а також визначили, що договір оренди припиняє свою дію після підписання даної додаткової угоди, акту приймання-передавання та повного розрахунку орендаря за надані орендодавцем послуги згідно цього договору.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийняті постанови 
У силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, №. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).
Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Справа була розглянута в розумний строк (в розумінні ст. 6 Конвенції) з незалежних від суду причин: дію воєнного стану в Україні, обставини оголошення сигналу «повітряна тривога», перебування членів колегії суддів у відрядженні, у відпустках та інші чинники.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи окремо та в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1, 2 статті 283 Господарського кодексу України (далі - ГК України, що діяв на час спірних відносин) за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).
Об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання (ч. 3 статті 283 ГК України).
Згідно зі ст. 759 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму (ч. 1 ст. 765 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Частинами 1, 4 ст. 286 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.
Також, оскільки передане в оренду майно є державною власністю, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону України "Про оренду державного та комунального майна".
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.
Згідно з ч. 1, 4 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.
Із матеріалів справи вбачається та не заперечується скаржником у своїй апеляційній скарзі, що на виконання умов договору позивач, за актом приймання-передавання від 08.04.2019, передав, а відповідач/скаржник - прийняв у тимчасове користування обумовлене договором майно з 08.04.2019.
У подальшому згідно з додатковою угодою № 3 до договору відповідач здав, а позивач - прийняв 30.06.2021 майданчик з бетонним покриттям на підставі акту приймання-передавання від 30.06.2021.
Отже, колегія суддів констатує, що у період з 08.04.2019 по 30.06.2021 у орендаря виник обов`язок сплачувати орендні платежі, обумовлені договором за час користування об`єктом оренди. 
Разом з тим судом першої інстанції вірно встановлено та не спростовано скаржником у своїй апеляційній скарзі, що відповідач/скаржник порушив взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати орендних платежів. 
Так матеріали справи свідчать, що у період з квітня 2019 по червень 2021 позивач надав відповідачу послуги з оренди майна на суму 403 693,65 грн, що підтверджується актами надання послуг, підписаними представниками обох сторін без зауважень та заперечень.
Однак відповідач, в порушення п. 3.6 договору, сплатив орендну плату за вказаний період частково - на суму 334 197,29 грн, що підтверджується карткою рахунку 361 за період з 01.04.2019 по 22.09.2025, складеною та підписаною директором і бухгалтером Державного будівельного комбінату. 
Отже за договором оренди у відповідача виникла заборгованість в сумі 69 496,36 грн (403 693,65 - 334 197,29).
Щодо доводів скаржника, що позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували наявність та розмір заборгованості, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Первинні облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Так само пунктом 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.
Проаналізувавши вищевикладене, колегія суддів, відхиляючи доводи апеляційної скарги, зазначає, що наявні в матеріалах справи підписані та скріплені печатками представниками сторін акти надання послуг є первинними документами, що відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", які фіксують здійснення господарських операцій з користування відповідачем майданчиком, та є належною підставою для проведення розрахунку.
Також матеріали справи свідчать, що з метою досудового врегулювання спору позивач направив 22.12.2022 на адресу відповідача претензію про сплату заборгованості з орендної плати, яка була залишена ТОВ "Укрметал Буд" без відповіді (поштове відправлення № 0102122177480).
Відтак доводи скаржника про те, що позивач не направляв йому претензій щодо погашення простроченої заборгованості спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
У даному випадку, оскільки скаржник доказів, які свідчать про сплату оренди у повному обсязі не надав, доводів позивача не спростував, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимоги позивача про стягнення з ТОВ "Укрметал Буд" заборгованості з орендної плати в сумі 69 496,36 грн підлягають задоволенню.
Крім того позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 12 697,09 грн та 3% річних у сумі 3 501,74грн, нарахованих на основну заборгованість.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.
Колегія суддів, перевіривши розрахунок позивача матеріальних втрат за заявлений період, констатує, що розрахунки позивача є обґрунтованими та арифметично правильними, у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що з відповідача слід стягнути інфляційні втрати в сумі 12 697,09 грн та 3% річних у сумі 3 501,74 грн.
Стосовно поданої до суду першої інстанції відповідачем заяви про застосування строку позовної давності до вимог позивача, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Статтею 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
За змістом частини 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. 
Відповідно до ч. 1, 3 статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.
Матеріали справи свідчать, що протягом жовтня 2021 - січня 2024 відповідач частково сплачував заборгованість з орендної плати за договором оренди № 51/19, зокрема, остання оплата на суму 1000, 00 грн була здійснена ТОВ "Укрметал Буд" 17.01.2024.
Отже 17.01.2024 відповідач перервав перебіг позовної давності вчиненням зазначеної оплати, що свідчить про визнання ним свого боргу, відтак, з 18.01.2024 перебіг позовної давності розпочався заново.
За таких обставин колегія суддів цілком погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивач не пропустив строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом, а тому відповідне клопотання ТОВ "Укрметал Буд" задоволенню не підлягає.
Принагідно колегія суддів звертає увагу, що скаржник у апеляційній скарзі вищевикладені висновки щодо не пропуску строку позовної давності не спростовує та не заперечує.
Всі інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів досліджено та відхиляються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на правильне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення та додаткового рішення в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин. 

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).
Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, а оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2026 у справі №910/11876/25, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги. 

Розподіл судових витрат
Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрметал Буд" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2026 у справі №910/11876/25 - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2026 у справі №910/11876/25 - залишити без змін.
3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрметал Буд".
4. Матеріали справи № 910/11876/25 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України. 

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко 

Судді О.М. Гаврилюк

О.М. Крижний