Справа№938/302/26 
Провадження № 2-а/938/9/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року        селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді     Чекан Н.М.
за участю секретаря судового засідання  Александрової А.О.
позивача        ОСОБА_1 
представника позивача адвоката    Атаманюка Р.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до  ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом про скасування постанови начальника відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " НОМЕР_2 прикордонного загону капітана ОСОБА_2 серії ЗхРУ №008098 від 28.02.2026 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.202 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1615 гривень та закриття провадження в справі.
Позов обгрунтовано тим, що 28.02.2026 року начальник відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_2 прикордонного закону капітан ОСОБА_2 виніс постанову ЗxРУ №008098, якою притягнув позивача - ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 202 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1615 гривень. Позивач вважає, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки винесена з грубим порушенням законодавства. В постанові вказано, що ОСОБА_1 27.02.2026 року о 16.35 годин був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Контрольний пост» на відстані 20000 м від лінії державного кордону на території Зеленської ОТГ, тобто в межах контрольованого прикордонного району. Під час перевірки ОСОБА_1 порушив прикордонний режим, а саме, перебуваючи в межах контрольованого прикордонного району, на законну вимогу старшого прикордонного наряду надати можливість оглянути транспортний засіб та багажне відділення відмовився, чим порушив вимоги пункту 11 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою КМУ від 27.07.1998 року №1147. Позивач 27.02.2026 року на своєму автомобілі їхав додому в с. Дземброню, де зареєстрований і постійно проживає. Після зупинки на КПП в с. Бистрець він повідомив прикордонникам, що їде до себе додому, проїжджає це місце по декілька разів на день. На їхню вимогу в черговий раз пред`явив відповідні документи для перевірки. Можливості огляду автомобіля він жодним чином не перешкоджав, повідомив, що має інвалідність, пов`язану із травмами, одержаними під час захисту Батьківщини, в зв`язку з чим має певні фізичні обмеження. Крім цього, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови ЗхРУ №008098 від 28.02.2026 року він не був присутній, про час і місце розгляду справи його в установленому порядку не повідомляли, що унеможливило реалізацію його прав, передбачених ст.ст. 268 та 271 КУпАП. Копію постанови отримав після звернення у відділ прикордонної служби 02.03.2026 року. Ці обставини свідчать про те, що притягнення його до адміністративної відповідальності відбулось з порушенням порядку, передбаченого ч.2 ст.279 КУпАП. Як наслідок, відповідач притягнув його до відповідальності без всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, не врахувавши навіть наявні пом`якшуючі обставини, а саме те, що позивач має статус учасника бойових дій та інвалідність. А зазначена обтяжуюча обставина, що він продовжував протиправні дії, незважаючи на вимогу прикордонного наряду припинити є безпідставною, оскільки огляд його автомобіля було проведено, і він продовжив рух додому.
Ухвалою суду від 20.03.2026 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Від відповідача до суду поступив відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення. На обгрунтування своєї позиції представник відповідача зазначив, що 27.02.2026 року о 16.35 годин позивач був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Контрольний пост» в межах контрольованого прикордонного району, на відстані 20000 метрів до лінії державного кордону на території Зеленської ОТГ Верховинського району Івано – Франківської області за порушення прикордонного режиму. Зокрема, позивач, перебуваючи в межах контрольованого прикордонного району, на законну вимогу старшого прикордонного наряду надати можливість оглянути транспортний засіб та багажне відділення - відмовився. Своїми діями порушив вимоги п. 11 Положення про прикордонний режим, затвердженого Постановою КМУ від 27 липня 1998 року № 1147, відповідальність з що передбачена ч.1 ст. 202 КУпАП. Відповідальність за ст. 202 КУпАП передбачає собою порушення прикордонного режиму, який розглядається саме в даному випадку. Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону. Суб`єктом правопорушення є громадяни, у даному випадку громадянин України ОСОБА_1 . Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні прикордонного режиму, а саме не надання можливості оглянути транспортний засіб і перевірити номери його агрегатів, що зазначено у Положенні про прикордонний режим, затвердженого постановою КМУ від 27.07.1998 року № 1147. Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу, оскільки позивач свідомо перечив законним вимогам прикордонників, відмовлявся надавати можливість оглянути транспортний засіб і перевірити номери його агрегатів. Окремої уваги заслуговує той факт, що позивач неодноразово проїжджав місце несення служби прикордонного наряду «Контрольний пост», про що він зазначає у позові, що є свідченням його обізнаності про законні вимоги військовослужбовців та усвідомлення правомірності вимог прикордонного наряду. Факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 202 КУпАП, підтверджується відеозаписом з нагрудної камери (бодікамери) прикордонного наряду. На відео чітко зафіксовано, що на законну вимогу військовослужбовця надати для огляду транспортний засіб, позивач висловив категоричну відмову, дослівно зазначивши: «Я відмовляюсь особисто відкривати багажник». Також, представник відповідача звертає увагу на власноруч написані пояснення позивача безпосередньо у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 345754. У графі протоколу «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» позивач вказав, «Я, ОСОБА_1 не відкрив особисто двері багажника для огляду автомобіля, оскільки є інвалідом і після операції мені важко це лишній раз робити. Також вважаю принизливим особисто для мене бути підозрюваним у порушенні проїзду даного поста. Претензій до ДПСУ не маю». Таким чином, позивач власноруч зафіксував свій умисел на порушення прикордонного режиму, мотивуючи це власним емоційним станом, а не відсутністю правопорушення як такого. Відповідач висловлює глибоку повагу до заслуг позивача перед Батьківщиною та враховує наявність у нього відповідних статусів. Разом з тим, наголошує, що чинне законодавство України, зокрема ст. 202 КУпАП та постанова КМУ №1147 встановлюють єдині правила прикордонного режиму для всіх категорій громадян без винятку. З огляду на те, що позивач самостійно керував транспортним засобом та під час попередніх перевірок прикордонного наряду виконував безперешкодно його вимоги, посилання на фізичну неможливість або правове звільнення від огляду через стан здоров`я є безпідставним. Також представник відповідача зауважує, що поведінка позивача під час інциденту 27.02.2026 року не обмежувалась лише порушенням прикордонного режиму. У зв`язку з активним супротивом та відмовою припинити протиправні дії на законні вимоги прикордонного наряду стосовно позивача також складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 185-10 КУпАП. За результатами розгляду даної справи Верховинський районний суд Івано – Франківської області визнав позивача винним у вчинені вказаного правопорушення та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень. Даний факт додатково підтверджує умисний характер дій позивача та його свідоме намагання перешкодити виконанню службових обов`язків прикордонним нарядом, що діяв на підставі наказу МВС № 1261. Щодо порушення порядку, передбаченого ч. 2 ст. 279 КУпАП, то твердження позивача не відповідає дійсності, оскільки на момент оформлення процесуальних документів позивачу були роз`яснені його права, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, серед яких було вказано, що особа має право ознайомитись з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватись юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження, оскаржити постанову по справі. Під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення посадовою особою відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » позивачу було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, вказану інформацію було зазначено у відповідній графі протоколу, з яким він ознайомився та поставив свій підпис. Клопотання від позивача та його представника не надходили про відкладення розгляду справи, тому 28.02.2026 року начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » капітаном ОСОБА_3 із урахуванням вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП був здійснений розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 202 КУпАП та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 28.02.2026 року № 008098, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 202 КУпАП, та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1615 гривень. В постанові про накладення адміністративного стягнення від 28.02.2026 року серії ЗхРУ № 008098 зазначено, що 02.03.2026 року ОСОБА_4 копію постанови надіслано поштою. Зважаючи на наведені обставини, постанова про накладення адміністративного стягнення № 008098 винесена стосовно позивача правомірна та складена відповідно та у спосіб, який визначений законодавством України.
Позивач та його представник у судове засідання з`явилися, просили позов задоволити, а постанову за ст. 202 КУпАП скасувати, оскільки подія відбулася 27.02.2026 року , а постанову винесено 28.02.2026 року. При цьому справа 28.02.2026 року розглянута без повідомлення про розгляд справи. Крім того, притягнення позивача за ст. 185-10 КУпАП та ст. 202 КУпАП є подвійним притягненням до відповідальності за одне і теж діяння. Позивач проживає у с.Дземброня, тому цей пост проїжджає кожен день або через день. Позивач в той день повідомляв, що йому важко відкривати багажник. Його багажник через вікно не оглядається, тому прикордонник не міг оглянути багажник через вікно. Однак позивач надав дозвіл працівнику прикордонної служби оглянути багажник. Постанову за ст. 185-10 КУпАП позивач не оскаржував, сплатив штраф. 
Відповідач явку представника не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у відзиві на позов вказав про розгляд справи за відсутності представника.
Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч.3 ст.268 КАС України).
Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За правилами ч. 5 ст. 160 КАС України право оскаржити рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень мають особи, права, свободи та інтереси яких відповідні рішення, дії чи бездіяльність порушують.
У ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Предметом оскарження в даній справі є постанова серії ЗхРУ№008098 від 28.02.2026 року, винесена начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_2 , якою притягнуто до відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 202 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1615 гривень, що становить 95 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Із суті та обставин правопорушення зазначених у вищевказаній постанові вбачається, що 27.02.2026 року о 16.35 годин був вивялений та затриманий прикордонним нарядом «Контрольний пост» на відстані 20000 м від лінії державного кордону на території Зеленської ОТГ Верховинського району Івано-Франківської області, тобто в межах контрольованого прикордонного району ОСОБА_1 , який під час перевірки порушив прикордонний режим, а саме перебуваючи в межах контрольованого прикордонного району на законну вимогу старшого прикордонного наряду надати можливість оглянути транспортний засіб та багажне відділення відмовився, своїми діями порушив вимоги п.11 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 року №1147.
Позивач не погоджується із оскаржуваною постановою внаслідок того, що подія відбулася 27.02.2026 року, а постанова винесена 28.02.2026 року, він не був присутнім під час складання постанови 28.02.2026 року та йому не роз`ясненого його прав та обов`язків, внаслідок чого притягнення до відповідальності відбулося у порушення ч.2 ст. 279 КУпАП. Крім того, позивача притягнуто до відповідальності за ст. 185-10 КУпАП, внаслідок чого притягнення до відповідальності за ст. 202 КУпАП є подвійним притягнення до відповідальності. При цьому позивач не перешкоджав працівнику прикордонної служби оглядати автомобіль, а лише вказав про те, що йому особисто важко відкривати багажник та надав дозвіл працівнику прикордонної служби оглядати багажник.
Представник відповідача зазначає, що винесена постанова серії ЗхРУ№008098 від 28.02.2026 року є законною та обгрунтованою, винесена відповідно до вимог чинного законодавста на підтвердження чого окрім оскаржуваної постанови до суду надав:
- лазерний диск із записами відоеофікасції від 27.02.2026 року на якому зафіксовано та відображено ОСОБА_1 , який знаходиться в салоні автомобіля та на вимогу працівника Державної прикордонної служби відкрити багажне відділення, повідомляє його про те, що не відмовляється надати для огляду, однак як особі з інвалідністю, після операції йому складно виходити з автомобіля та кожний раз відкривати багажне відділення, йому принизливо, що його вважають порушником. Також зазначає, що він не заперечує, щоб працівники прикордонної служби самостійно оглянули багажне відділення та на запитання працівника прикордонної служби, чи відмовляється він відкривати багажне відділення, ОСОБА_1 відповідає, що він відмовляється особисто відкривати багажник;
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ№345754 від 27.02.2026 року складений відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 202 КУпАП оскільки ОСОБА_1 27.02.2026 року о 16.35 годин був виялений та затриманий прикордонним нарядом «Контрольний пост» на відстані 20000 м від лінії державного кордону на напрямку 434 прикордонного знаку на території населеного пункту Бистрець Верховинського району Івано-Франківської області, тобто в межах контрольованого прикордонного району, під час перевірки ОСОБА_1 порушив прикордонний режим, а саме перебуваючи в межах контрольованого прикордонного району на законну вимогу старшого прикордонного наряду надати можливість оглянути транспортний засіб та багажне відділення відмовився, своїми діями порушив вимоги п.11 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 року №1147. У вказаному протоколі наявне пояснення ОСОБА_1 , в якому він зазначив про те, що він не відкрив особисто двері багажника для огляду автомобіля, оскільки є інвалідом війни і після операції йому важко лишній раз це робити. Також вважає принизливим особисто для нього бути підозрюваним у порушенні проїзду даного поста. Притензій до ДПСУ немає;
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ№345755 від 27.02.2026 року складений відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 185-10 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 27.02.2026 року о 16.35 годин був виялений та затриманий прикордонним нарядом «Контрольний пост» на відстані 20000 м від лінії державного кордону на напрямку 434 прикордонного знаку на території населеного пункту Бистрець Верховинського району Івано-Франківської області, тобто в межах контрольованого прикордонного району, громадянин ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законній вимозі військовослужбовців Державної прикордонної служби України, а саме на неодноразову повторену законну вимогу старшого прикордонного наряду надати можливість оглянути транспортний засіб та багажне відділення громадянин ОСОБА_1 в зухвалій формі відмовився, чим порушив вимоги абз. 2 ст. 23 Закону України «Про державну прикордонну службу України». У протоколі зазначено пояснення ОСОБА_1 про те, що він не відкрив особисто двері багажника автомобіля, оскільки є інвалідом війни і йому важко лишній раз виконувати певні фізичні дії. Також особисто для нього вважає принизливим бути підозрюваним у порушенні проїзду даного поста. Притензій до ДПСУ немає;
- протокол про адміністративне затримання від 27.02.2026 року , з якого вбачається, що ОСОБА_1 був затриманий о 16.35год 27.02.2026 року на строк до 3-х діб з метою з`ясування обставин правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 та ч.1 ст.202 КУпАП, та якого було звільнено 27.02.2026 о 17.50 год.; такий протокол містить підпис ОСОБА_1 ;
- постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 10.03.2026 року, якою притягнуто до відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 185-10 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень;
Щодо твердження сторони позивача про подвійне притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 185-10 КУпАП та за ст. 202 КУпАП суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ч.1 ст. 202 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду.
Об`єктом адміністративного проступку, передбаченого ст. 202 КУпАП є суспільні відносини у сфері забезпечення охорони державного кордону.
Об`єктивною стороною правопорушення передбаченого ст. 202 КУпАП є порушення прикордонного режиму або режиму в пунктах пропуску через державний кордон України
За ч.1 ст. 185-10 КУпАП адміністративна відповідальність настає за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.
Об`єктом ст. 185-10 КУпАП є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку, громадської безпеки та державного управління.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у злісній непокорі, тобто відмові виконати законне розпорядження або вимогу працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчиненні таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку (формальний склад)
Також, враховуючи, що ст. 185-10 та ст. 202 КУпАП, є бланкетним, то при розгляді такої категорії справ, необхідно ретельно з`ясовувати і зазначати, у чому саме полягали порушення, норми яких правил, інструкцій інших нормативних актів не додержано.
Так обвинувачуючи ОСОБА_1 у вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КУпАП, вказано про порущення ним ч.2 ст. 23 Закону України «Про державну прикордонну службу», а обвинувачуючи його у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 202 КУпАП зазначено про порушення п.11 Положення про прикордонний режим затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 р. № 1147.
Відповідно до ч.2 ст. 23 Закону України «Про державну прикордонну службу» законні вимоги і розпорядження військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових повноважень залучені до оперативно-службової діяльності, є обов`язковими для виконання громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, посадовими і службовими особами.
Згідно із п.11 Положення про прикордонний режим затвердженого постановою Кабінету Міністрів Українивід 27 липня 1998 р. № 1147 , з метою виявлення порушень законодавства з прикордонних питань, виконання завдань, пов`язаних з боротьбою з організованою злочинністю та незаконною міграцією у межах прикордонної смуги і контрольованого прикордонного району, уповноважені особи Державної прикордонної служби та органів Національної поліції, а також члени громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону мають право відповідно до Законів України "Про Державну прикордонну службу України" та "Про дорожній рух" у разі потреби зупиняти та оглядати транспортні засоби. Водій (капітан, судноводій) повинен зупинити транспортний засіб у місці, на яке йому буде вказано, з дотриманням правил зупинки, а також: подати для перевірки документи, що посвідчують особу водія (капітана, судноводія) і пасажирів (членів екіпажу), та реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил - технічний талон); дати можливість оглянути транспортний засіб і перевірити номери його агрегатів.
Таким чином, позиція скаржника про "подвійне" притягнення до відповідальності ґрунтується на помилковому тлумаченні природи юридичної відповідальності, оскільки в діянні ОСОБА_1 наявна ідеальна сукупність адміністративних правопорушень, передбачених ст.202 та ст.185-10 КУпАП. 
З приводу твердження позивача про нероз`яснення йому прав та обов`язків, не повідомлення про розгляд справи прикордонною службою слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст. 246 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Положенням ст. 222-1 КУпАП передбачено, що органи Державної прикордонної служби України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, порушенням іноземцями та особами без громадянства законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну, порушенням порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, а також з порушенням порядку в`їзду до району проведення антитерористичної операції або виїзду з нього (статті 202-203-1 (щодо порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі), статті 204-2, 204-4).Від імені органів Державної прикордонної служби України розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: начальники органів охорони державного кордону та Морської охорони Державної прикордонної служби України та їх заступники; інші посадові особи, уповноважені керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону України. Уповноважені посадові особи органів Державної прикордонної служби України можуть стягувати накладені ними штрафи незалежно від їх розміру в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон, контрольних пунктах в`їзду-виїзду та місцях їх дислокації виключно за допомогою безготівкових платіжних терміналів.
Відповідно до ч.1 ч.9 ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених  статтями 202-203-1, 204-2, 204-4 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Таким чином, оскільки ОСОБА_1 оспорювалося правопорушення передбачене ч.1 ст. 202 КУпАП, то працівниками ДПС правомірно складено протокол серії ЗхРУ№345754 від 27.02.2026 року.
Однак, вказана категорія справ на підставі ч.1 ст. 277 КУпАП розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи. 
Крім того, згідно з п. 2 розд. IV Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.202КУпАП, розглядаються в п`ятнадцятиденний строк із дня одержання справи особою, уповноваженою її розглядати. Як зазначено у п.3 розд. IV вказаної Інструкції, справа розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, можливий лише у випадках, коли є підтвердження про належне повідомлення цієї особи про місце і час розгляду справи та якщо від неї або її представника (адвоката) не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, але з урахуванням строків розгляду справ, визначених у п. 2 розд. IV Інструкції.
Також у ч.1 ст. 277-2 КУпАП закріплено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
Судом встановлено, що упротоколах про адміністратвине правопорушення серії ЗхРУ№345755 від 27.02.2026 року та ЗхРУ№345754 від 27.02.2026 року зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків передбачених ст. 63 Конституції України та ч.1 ст. 268 КУпАП, про ознайомлення його зі змістом протоколів та їх отримання ОСОБА_1 , про що свідчить підписання цих протоколів позивачем.
Крім того, у протоколі серії ЗхРУ№345754 від 27.02.2026 року наявний підпис ОСОБА_1 на підтвердження того, що його повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення за ст.202 КУпАП відбудеться 28 лютого 2026 року о 14.00 годин у приміщенні відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». 
Таким чином, твердження позивача про нероз`яснення йому прав та обов`язків, не повідомлення про розгляд справи прикордонною службою, у тому числі щодо складання постанови за ст. 202 КУпАП не знайшло свого підтвердження.
Однак, розгляд протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 202 КУпАП наступного дня після його складання свідчить про недотримання відповідачем вимог закону щодо процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Так, за змістом ч. 1 ст. 268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Отже, розгляд протоколу про адміністративне правопорушення щодо позивача за ст.202 КУпАП на наступний день після його складання, враховуючи, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю внаслідок війни, призвело до позбавлення останнього можливості подати клопотання про відкладення розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, надати пояснення щодо доказів обвинувачення та їх спростувати, а також скористатися правом на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
Таким чином, суд дійшов висновку, що під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності не було дотримано встановленої законом процедури розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення, що перешкодило позивачу реалізувати встановлені ст. 268 КпАП України права, а тому оскаржувану постанову належить скасувати та з урахуванням цих процесуальних порушень, на підставі ч. 3 ст. 286 КАС України, справу надіслати суб`єкту владних повноважень на новий розгляд.
Керуючись ст. ст.2, 8, 9, 72-77, 241-246, 271, 272 КАС України, -
УХВАЛИВ:
Позов задволити частково.
Постанову серії ЗхРУ№008098 від 28.02.2026 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 202 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1615 гривень скасувати.
Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.202 КУпАП направити на новий розгляд до  ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У решті позову відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування учасників справи:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;
ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ), код ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Суддя         Наталія ЧЕКАН