1	Справа № 335/3811/26  2/335/2494/2026 	

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2026 року м. Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Стеценка А.В., за участю секретаря судового засідання Доновської А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, 
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за Договором кредитної лінії № 555166148486004 (пролонгація) від 19.02.2022 року в розмірі 24 042,76 грн, понесених витрат на сплату судового збору у розмірі 2 662,40 грн, та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000,00 грн.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» (позикодавець) та відповідачем 19.02.2022 на підставі Заявки на пролонгацію від 19.02.2022 за договором позики 555166148486003, підписаної позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, був укладений Договір кредитної лінії № 555166148486004 (пролонгація), відповідно до якого сторони домовилися продовжити строк виконання зобов`язання відповідача з погашення заборгованості за попереднім Договором № 555166148486003 в сумі 12 000,00 грн на новий строк 7 днів під проценти, а відповідач зобов`язався повернути позикодавцю позику та сплатити проценти у визначеному договором розмірі.
Відповідач зобов`язання з повернення позики та сплати процентів відповідно до умов договору не виконав.
18.12.2023 між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено Договір факторингу № 18/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, зокрема, за Договором позики № 555166148486004 від 19.02.2022.
Ухвалою суду від 14.04.2026 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті з повідомленням сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив справу розглядати за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач, місце проживання якого зареєстроване на тимчасово окупованій території Запорізької області, про час та місце судового засідання повідомлений оголошенням на офіційному вебпорталі судової влади України, в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позов не подав.
Частиною 4 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).
З огляду на викладене, суд вирішив провести заочний розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
19.02.2022 року між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» (позикодавець) та відповідачем на підставі Заявки на пролонгацію від 19.02.2022 до договору позики 555166148486003, підписаної відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, був укладений Договір позики № 555166148486004 (пролонгація), відповідно до якого сторони домовилися продовжити строк виконання відповідачем зобов`язання з погашення заборгованості за попереднім Договором № 555166148486003 в сумі 12 000,00 грн на новий строк 37 днів під проценти, а відповідач зобов`язався повернути позикодавцю позику та сплатити визначені договором проценти.
Договором встановлено фіксовану процентну ставку (п. 3.7). Стандартна процентна ставка становить 990,00% річних (2,71% на день) за кожен день користування Кредитом (п. 3.8, 3.9.2).
Для відповідача було встановлено Заявлений строк тривалістю 7 календарних днів (з 19.02.2022 по 25.02.2022), протягом якого він мав право на використання зниженої процентної ставки у розмірі 643,50% річних (1,76% на день) за умови своєчасної сплати нарахованих процентів (п. 3.6, 3.9.1, 5.4.2, 5.8).
У разі порушення умов щодо сумлінної оплати в Заявлений строк, нарахування здійснюється за Стандартною ставкою з першого дня видачі Кредиту (п. 5.8).
Графік платежів визначений сторонами у Додатку № 1 Договору.
Відповідно до п. 2.2 Договору позика пролонгується на новий термін на підставі заявки на пролонгацію та сплати відповідачем заборгованості за процентами за користування попередньою позикою в сумі 634,68 грн.
Відповідно до п. 2.4 Договору позика Позичальнику надається шляхом погашення позикодавцем заборгованості за раніше укладеним Договором позики та проведення відповідних бухгалтерських проводок у системі з одночасним формуванням у Позичальника заборгованості за цим Договором у розмірі, що дорівнює непогашеній заборгованості за попереднім Договором позики.
Датою надання позики при проведенні пролонгації/реструктуризації за раніше укладеним Договором позики є дата проведення Позикодавцем відповідних бухгалтерських проводок у системі, спрямованих на погашення попередньої заборгованості за раніше укладеним Договором позики з одночасним формуванням у Позичальника заборгованості за цим Договором у розмірі, що дорівнює непогашеній заборгованості за попереднім Договором позики.
Відповідно до п. 5.1 Договору відповідач зобов`язався повернути кредитодавцю отримані кошти та сплатити проценти за їх користування у визначені строки.
Умовами підпункту 5.1.1 Договору передбачено, що 25.02.2022 (в останній день Заявленого строку) відповідач зобов`язаний сплатити проценти, нараховані за пільговою та/або зниженою процентною ставкою за відповідний період користування кредитом.
Згідно з підпунктом 5.1.2 Договору, в останній день строку кредитування — 27.03.2022, відповідач зобов`язаний здійснити повне повернення суми отриманого кредиту, сплатити проценти за користування ним за період з наступного дня після закінчення Заявленого строку до останнього дня Строку кредитування, а також сплатити неустойку у разі її нарахування.
Сторони погодили, що повернення зазначених сум здійснюється Позичальником шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок Кредитодавця у порядку, встановленому Договором та Правилами надання коштів у позику.
Отже, Договір укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором) з урахуванням положень Закону України «Про електронну комерцію» та ч. 1 ст. 205 ЦК України.
18.12.2023 між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено Договір факторингу № 18/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, зокрема, за Договором позики № 555166148486004 від 19.02.2022 в загальному розмірі 24 042,76 грн, з яких 12 000,00 грн – сума виданої позики, 12 042,76 грн – проценти за користування позикою.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Отже, до фактора переходять права первісного кредитора у тому обсязі та на тих умовах, що існували на момент переходу. Фактор не може отримати більше прав, ніж належало клієнту.
Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказів належного виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за користування ним відповідач суду не надав, розрахунку заборгованості за кредитним договором, складеного позивачем, не спростував.
Перевіривши складений позивачем розрахунок заборгованості, суд встановив, що його здійснено правильно з урахуванням умов кредитного договору.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується наступним.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).
Згідно з частиною третьою статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас, згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19).
Факт надання представником позивача правничої допомоги підтверджено договором про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024, складеною позивачем та АО «Лігал Ассістанс» заявкою на надання правничої допомоги на загальну суму 13 000,00 грн, витягом із акта про надання юридичної допомоги від 27.02.2026 на загальну суму 13 000,00 грн.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 910/4881/18, від 03.04.2020 у справі № 920/653/19.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.09.2019 у справі № 810/3806/18.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна та інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Відповідач із клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, до суду не звертався.
З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2 662,40 грн та витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 13 000,00 грн.
Доказів понесення інших витрат позивачем суду не надано, із заявами про намір надати такі докази після ухвалення рішення позивач до суду не звертався.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 223, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (ідентифікаційний код 42640371, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 6, офіс 521) 39 705,16 грн, з яких 24 042,76 грн — заборгованість за Договором кредитної лінії № 555166148486004 від 19.02.2022; 13 000,00 грн — витрати на правничу допомогу; 2 662,40 грн — судовий збір.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд — якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подано заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 08 червня 2026 року.
Суддя А.В. Стеценко