справа № 208/1191/17
№ провадження 1-кп/208/22/26

ВИРОК
Іменем України

27 квітня 2026 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,
у відкритому судовому засіданні розглянувши справу кримінального провадження № 12017040160000076 відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середньотехнічна, не одружений, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 11.03.2016 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст. 186, 75,76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;
- 30.11.2023 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст. 186, 75,76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,
який обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Приблизно о 12.00 годині 10 січня 2017 року, ОСОБА_5 проходячи повз будинку № 19 по вулиці Каштанів у м. Кам`янському Дніпропетровської області, зустрів раніше знайомого ОСОБА_4 .
Маючи при собі револьвер «TROOPER 3» під патрон «Флобера», Зикій, реалізовуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на здійснення нападу з метою заволодіння майном, яке могло перебувати при собі у ОСОБА_8 та мати будь-яку майнову цінність, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я останнього, підійшов до ОСОБА_8 та під приводом розмови запропонував йому відійти в сторону. 
Ляпун на пропозицію Зикій погодився, після чого вони вдвох пішли на ділянку місцевості, що розташована на відстані приблизно 50 метрів від будинку № 10 по пр. В. Стуса в м. Кам`янському.
Продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, Зикій скориставшись тим, що ніхто не міг перешкодити вчиненню його протиправних дій, тримаючи у руці револьвер «TROOPER 3» під патрон «Флобера» та погрожуючи ОСОБА_8 його застосуванням, тобто погрожуючи тому застосуванням насильства, небезпечного для його життя та здоров`я, почав вимагати у потерпілого віддати мобільний телефон, який був у останнього. 
Після того як ОСОБА_8 відмовився віддати мобільний телефон, Зикій зробив з зазначеного вище револьверу три постріли в праву ногу, та один постріл в ліву ногу потерпілого, чим заподіяв йому пошкодження у вигляді ран на правому стегні, на правій та лівій гомілці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров`я, тобто застосував насильство, небезпечне для його життя та здоров`я. 
Скориставшись тим, що внаслідок застосування насильства ОСОБА_8 не міг чинити опір його протиправним діям, Зикій вихопив з руки потерпілого пару перчаток чорного кольору, виготовлених зі шкірозамінника, вартість яких становить 162 гривні. 
Заволодівши майном, Зикій з місця вчинення кримінального правопорушення втік, викраденим майном у подальшому розпорядився на власний розсуд. 

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений Зикій свою вину у вчиненні злочину відносно ОСОБА_8 не визнав, та пояснив суду наступне.
З потерпілим ОСОБА_9 до подій був знайомий, навчались в одній школі. Між ними були неприязні відносини пов`язані з тим, що він зустрічався з колишньою дівчиною ОСОБА_10 . Окремо, йому було відомо, що ОСОБА_8 вчиняє незаконні дії в сфері незаконного обігу наркотичних засобів. Своє негативне ставлення до таких дій він висловлював потерпілому, і це також слугувало неприязні між ними. Також, на час події ОСОБА_8 був винний йому гроші.
В денний час 10.01.2027 року, неподалік свого місця мешкання, він зустрів ОСОБА_11 та раніше знайомого ОСОБА_12 . У останнього бачив револьвер. 
В цей день було холодно. На ОСОБА_10 були одягнуті спортивні штани та куртка. Після зустрічі, вдвох з ОСОБА_10 пішов далі. Проходячи по пустирю, він запитав у ОСОБА_8 , коли той поверне йому заборговані гроші. Потерпілий запропонував в рахунок боргу віддати свій мобільний телефон та годинник. Не погодившись на це, він сказав, що ОСОБА_10 може віддати гроші пізніше. Ніякого пістолета при собі не мав. Ніяких речей у ОСОБА_8 він не забирав. Тілесних ушкоджень потерпілому не спричиняв.
Вони розійшлись і далі він поїхав на працю. Після роботи пішов в Центр пробації на відмітку, де був затриманий працівниками поліції і поміщений в СІЗО.
За місцем його мешкання вилучені належні йому перчатки, в тому числі пара, яка мала пошкодження у виді розриву шва між великим та вказівним пальцями. 
Злочин він не вчиняв. Просить його виправдати.

Під час судового розгляду судом досліджені наступні докази:

-показання потерпілого ОСОБА_4 , який пояснив суду, що з обвинуваченим ОСОБА_13 раніше знайомий. Разом навчались у школі. Неприязних стосунків з ним не мав.
Приблизно о 10 годині 10.01.2017 року, в районі автозаправки по вулиці Гайдамацькій у місті Кам`янському, він зустрів обвинуваченого та раніше знайомого ОСОБА_14 . Після привітань, ОСОБА_12 пішов у своїх справах, а вони з Зикій далі пішли разом. Прямуючи через пустир, Зикій наказав віддати свій мобільний телефон, бо він йому вкрай потрібен. Він відмовив ОСОБА_15 , і той став вимагати віддати перчатки. Він знов відмовив ОСОБА_15 , після чого той дістав револьвер та сказав, що буде стріляти. Далі, Зикій направив револьвер йому на ноги та став нажимати гачок. Двічі відбулись осічки, після чого ОСОБА_16 тричі вистрілив йому в одну ногу, а потім один раз в іншу ногу. Свої перчатки Зикій він не віддавав, і як вони у нього опинились він вже не пам`ятає. Отримавши від пострілів поранення, він мав єдине бажання – йти додому.
Ввечері він звернувся у лікарню, де йому робили операцію по отриманим пораненням. На його штанах та підштаниках були отвори та кров.
Торгівлею наркотичними засобами він не займався. Ніяких боргів перед обвинуваченим не мав. Чому у Зикій таке відношення до нього, він не знає.
На даний час він служить в ЗСУ. Ніяких претензій до обвинуваченого не має. 

-показання свідка ОСОБА_17 , який пояснив суду, що з обвинуваченим та потерпілим раніше не знайомий.
Події, свідком яких він був, відбувались до полудня 10.01.2017 року. На той час він мешкав по проспекту В. Стуса у місті Кам`янському. Гуляючи в цьому районі з собакою, він побачив двох молодих хлопців, які метрів за тридцять від нього, йшли засніженим пустирем та розмовляли на підвищених тонах. Про що відбувалась розмова, не чув. Відстань між хлопцями була приблизно два метри. Положення між ними змінювалось. Вони були і обличчями один до одного, і спиною до обличчя. В цей час він чув більше трьох гучних бавовнів. Куди спрямовувався пістолет не бачив. Після цих подій, хлопці пішли далі, і один з них начебто кульгав. Він забрав собаку та пішов додому.
Працівники поліції знайшли його через сусідів, які повідомили, що він гуляє на районі з собакою.

-як підстава початку досудового розслідування, витяг з ЄРДР від 11.01.2017 року, з правовою кваліфікацією ч.1 ст. 187 КК України, з фабулою, що 10.01.2017 року, об 13.00 годині, біля будівлі 10 по проспекту В. Стуса у м. Кам`янське, невідома особа відкрито, з застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, заволоділа майном ОСОБА_4 (т.2 а.с. 1);
-рапорт чергового Кам`янського ВП від 10.01.2017 року, про повідомлення о 21.15 годині від 7-ї міської лікарні про надходження ОСОБА_4 з множинними вогнепальними пораненнями правої нижньої кінцівки. Поранення спричинені о 12.00 годині цього ж дня невідомою особою, біля металургійного технікуму по проспекту В. Стуса у м. Кам`янське (т.2 а.с. 9);
-протокол прийняття заяви від ОСОБА_4 про притягнення до відповідальності ОСОБА_18 , який о 12.00 годині 10.01.2016 року, по вулиці Гайдамацькій, між гаражами та технікумом, завдав йому тілесні ушкодження з предмета схожого на револьвер та заволодів його перчатками чорного кольору. Заява прийнята о 22.00 годині 10.01.2016 року (т.2 а.с. 10);
-протокол огляду з фото таблицею та схемою від 10.01.2017 року, якими зафіксована обстановка на місці вчинення злочину (т.2 а.с. 13-16);

-протокол огляду та вилучення від 10.01.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_4 видав працівникам поліції поліетиленовий пакетик, в якому знаходиться металева кулька, діаметром 4 мм., яку дістали з його рани, зазначений речовий доказ (т.2 а.с. 11-12);
-висновок судово-медичної експертизи № 166-Е від 20.02.2017 року, відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді ран на правому стегні та правій гомілці. Виявлені пошкодження у вигляді ран на правому стегні та правій і лівій гомілці відносяться до легких тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров`я, як викликавши розлад здоров`я більш 6, але менш 21 дня. Пошкодження виникли внаслідок дії твердого предмету, предметів, з обмеженою контактуючою поверхнею, яки мали високу кінетичну та пробивну дію. Давність ушкоджень може відповідати терміну указаному в медичних документах (лікування з 00.20 години 11.01.2017 року) (т.2 а.с. 127-128);
-протокол огляду та вилучення предмету від 11.01.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_19 добровільно видав працівникам поліції револьвер «TROOPER 3» під патрон «Флобера», фото таблиця до слідчої дії, речові докази по справі (т.2 а.с. 59-62);
-протокол обшуку від 11.01.2017 року з фототаблицею, відповідно до якого за місцем мешкання обвинуваченого ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , виявлені та вилучені п`ять пар перчаток (т.2 а.с. 34-38);
-ухвала Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 12.01.2017 року, яким визнано законність невідкладності обшуку за місцем мешкання обвинуваченого ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 (т.2 а.с. 47);
-протокол пред`явлення речей для впізнання від 12.01.2017 року з фототаблицею, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_4 серед пред`явлених речей впізнав належні йому перчатки, які о 12.00 годині 10.01.2017 року, біля будинку 10 по проспекту В. Стуса у м. Кам`янське, застосовуючи револьвер, у нього забрав ОСОБА_18 . Впізнає за потертостями, розриву поверхневого покриття в районі великого пальця. Речовим доказом у справі є зазначені речі (т.2 а.с. 69-76); 
-висновок судово-товарознавчої експертизи № 685-17 від 15.02.2017 року, яким визначена вартість перчаток в сумі 162 гривні (т.2 а.с. 142-144);
-висновки судово-імунологічних експертиз №№ 201/Н та 202/Н від 17.02.2017 року, якими визначені групові належності крові обвинуваченого Зикій та потерпілого ОСОБА_8 (т.2 а.с. 153, 162);
-висновок судово-цитологічної експертизи № 210 від 27.02.2017 року, відповідно до якого отримані результати досліджень, при умові походження слідів на перчатках від двох та більше осіб, не виключають походження знайдених клітин в деяких об`єктах за рахунок домішку клітин обвинуваченого Зикій та потерпілого ОСОБА_8 (т.2 а.с. 167-170);

-протокол слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_4 від 27.02.2017 року, відповідно до якого останній на місці вчинення злочину пояснив, що він йшов попереду Зикій, на відстані декілька кроків. Відчув, як Зикій притулив йому в район попереку твердий предмет. Озирнувшись через праве плече, побачив в руці Зикій пістолет, який той направив йому на ноги. Він попросив Зикій не стріляти. Зикій двічі нажав на курок, але пострілу не сталось. Зикій знов став нажимати на гачок пістолета, і той став стріляти. Два постріли влучили в праву ногу попереду. Розвернувшись від Зикій спиною, він став відходити. Зикій зробив ще постріл, який влучив йому в ліву ногу позаду (т.2 а.с. 176-180);
-висновок додаткової судово-медичної експертизи № 202-Е від 02.03.2017 року, відповідно до якого виявлені у потерпілого ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді ран на правому стегні та правій і лівій гомілці, виникли внаслідок дії твердого предмету, предметів, з обмеженою контактуючою поверхнею, яки мали високу кінетичну та пробивну дію. За механізмом утворення, вищезазначені пошкодження не суперечать механізму указаному в протоколі слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_8 (т.2 а.с. 183)

Аналізуючи викладені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та їх взаємозв`язку, суд вважає, що вина ОСОБА_5 в судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його умисні дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій)
Не визнання обвинуваченим своєї вини та формування захисної позиції, є для нього стратегічно і життєво важливими, є правом на власний розсуд формувати та представляти суду лінію свого захисту.
Версія сторони захисту розглядається та оцінюється судом за тими ж правилами, що і версія сторони обвинувачення.

Позиція сторони захисту полягає в наступному:

-сторона захисту зазначає, що обшук від 11.01.2017 року, відповідно до якого за місцем мешкання обвинуваченого Зикій, за адресою: АДРЕСА_1 , виявлені та вилучені п`ять пар перчаток (т.2 а.с. 34-38) проведено без дозволу суду, що є порушенням статті 8 Європейської конвенції з прав людини, так як згідно з українським законодавством ордер на обшук не може бути оскаржено.

З зазначеним твердженням суд погодитись не може.
Верховний Суд у справі №127/15521/24 сформулював правовий висновок щодо обов`язку місцевого суду розглянути всі заперечення сторін, у тому числі й на ухвали слідчих суддів, які не підлягають окремому апеляційному оскарженню під час досудового розслідування. 
ВС неодноразово зазначав, що місцевий суд, який встановлює факти, наділений повноваженнями досліджувати усі обставини, які можуть вплинути на його висновки, у тому числі і обґрунтованість ухвал слідчого судді, постановлених під час досудового розслідування (постанова ККС ВС від 05 лютого 2019 року у справі № 754/12820/15-к)
ВС наголосив, що суд, який розглядає провадження по суті, повинен розглянути усі заперечення сторін, в тому числі й на ухвали слідчих суддів, які не підлягають окремому апеляційному оскарженню під час досудового розслідування. 
Суд, який розглядає незгоду сторони із ухвалою слідчого судді, постановленою під час досудового розслідування, яка не підлягає самостійному апеляційному оскарженню, має повну судову дискрецію і може не погодитися із рішенням, постановленим слідчим суддею.

Дійсно, ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 12.01.2017 року, визнано законність невідкладності обшуку за місцем мешкання обвинуваченого Зикій, за адресою: АДРЕСА_1 (т.2 а.с. 47)
Заперечень на це рішення слідчого судді не надходило, і суд вважаючи його обґрунтованим та законним, з ним погоджується.

-сторона захисту зазначає, що вилучені під час обшуку за місцем мешкання Зикій перчатки, належать обвинуваченому.

Перевіряючи зазначене твердження, під час судового розгляду судом допитані свідки захисту, які пояснили наступне.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 пояснив, що обвинувачений його син. З потерпілим не знайомий. Станом на 2017 рік він мешкав по АДРЕСА_2 , і в цей час в його квартирі проводили обшук, під час якого вилучили 5 пар перчаток. Перчатки належать йому. Чорні шкіряні перчатки він носив разом з сином.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 пояснила, що обвинувачений її син. З потерпілим ОСОБА_8 не знайома. До 2018 року, вони мешкали в будинку АДРЕСА_2 . Їй відомо про проведення в їх квартирі по проспекту Стуса обшуку, під час якого вилучили 5 пар перчаток. Вилучені перчатки належать їй, чоловіку та сину. Чотири пари їй повернули. Чорні перчатки належать сину. Вона придбала їх за рік-півтора до обшуку в магазині «Класік» 
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 пояснив, що з обвинуваченим Зикій знайомий з дитинства. З потерпілим ОСОБА_8 не знайомий. У 2016 році він бачив у Зикій дерматинові зимні перчатки чорного кольору, які були трохи пошкоджені. Ці перчатки Зикій давав йому одягати пару раз. 

Суд вважає, що твердження захисту про належність перчаток обвинуваченому не підтверджується належними та допустимими доказами. 
Так, про заволодіння Зикій перчатками чорного кольору, потерпілий ОСОБА_8 зазначив одразу при поданні заяви працівнику поліції, о 22.00 годині 10.01.2017 року (т.2 а.с. 10)
Після вилучення майна при обшуку у Зикій, вже 12.01.2017 року потерпілий ОСОБА_8 серед пред`явлених речей, з додержанням норм КПК України, впізнав належні йому перчатки чорного кольору, які о 12.00 годині 10.01.2017 року, біля будинку 10 по проспекту В. Стуса у м. Кам`янське, застосовуючи револьвер, у нього забрав ОСОБА_18 .
При впізнанні речей, потерпілий докладно описав потертості, пошкодження у виді розриву поверхневого покриття в районі великого пальця, за якими він ідентифікував своє майно (т.2 а.с. 69-76); 

Версія про належність впізнаних перчаток обвинуваченому Зикій, виникла значно пізніше, вже під час судового розгляду теперішнім складом суду.
Аналізуючи показання свідків захисту, які є батьками обвинуваченого, товаришем дитинства, суд ставлячись до них критично як не доведеними будь-якими іншими даними, розцінює їх як намагання близьких осіб допомогти обвинуваченому уникнути безальтернативно суворого покарання.

-сторона захисту зазначає, що пояснення потерпілого ОСОБА_8 та свідка обвинувачення ОСОБА_23 , суперечать один одному.

Суд не вбачає протиріч між поясненнями потерпілого та свідка. 
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 надав показання, які є послідовними, такими, що повністю узгоджуються з його показаннями на слідчому експерименті. Перед допитом потерпілий попереджений про кримінальну відповідальність про надання суду завідомо неправдивих показань та приведений до присяги.
Свідок ОСОБА_23 також надав суду послідовні пояснення. Перед допитом він попереджений про кримінальну відповідальність про надання суду завідомо неправдивих показань та приведений до присяги.
Потерпілий та свідок зазначають одну дату та один час доби події, зазначають одне місце події. 
Потерпілий та свідок зазначають ключові обставини події злочину, як вони сприймали їх органами почуттів з того місця, де саме перебували. Ці показання підтверджують та доповнюють один одного, доводяться іншими доказами, що вказує на їх істинність. 
Деякі протиріччя, як то наявність/відсутність стежини на пустирі, є другорядними, не суттєвими та формальними. При цьому, суд враховує, що людська пам`ять має властивість забувати деталі з плином часу. 
Будь-яких об`єктивних даних та достовірних фактів на підтвердження причини оговорювати Зикій потерпілим чи свідком, судом не встановлено. 
Навпаки, надавши пояснення щодо обставин вчинення відносно нього злочину, потерпілий зазначає, що не розуміє негативного до нього ставлення з боку обвинуваченого. Не має до Зикій будь-яких претензій. 

-сторона захисту зазначає, що при вилученні револьвера у неповнолітнього свідка ОСОБА_24 встановлено, що його барабан порожній.

Дійсно, при вилученні у неповнолітнього свідка ОСОБА_24 револьвера, ця обставина встановлена (т.2 а.с. 59), проте зазначена особа судом не допитувалась, обставини отримання обвинуваченим револьвера у свідка та його повернення, судом не досліджувались.
Яким чином порожній барабан револьвера впливає на обставини які підлягають доказуванню у справі, сторона захисту не зазначила.

-сторона захисту зазначає, що на вилученій у Зикій куртці не виявлено слідів пострілів.

Дійсно, згідно висновку судової експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілів від 28.02.2017 року (т.2 а.с. 121-124), на наданій на дослідження куртці Зикій органічних речовин характерних для нітроцелюлозних порохів та продуктів їх перетворення, не виявлено.
Суд зазначає, що загальновідомими є характеристики патрону «Флобера» - тип малокаліберного патрона, що використовує малопотужний патрон без пороху. 
Набій має кільцеве запалення, у якому відсутній пороховий заряд, а метання кулі відбувається виключно за рахунок вибухової сили капсульного складу, запресованого в дно гільзи.
Зазначений висновок експерта про відсутність речовин характерних для порохів та продуктів їх перетворення на одязі Зикій, при здійсненні пострілів патроном без наявності пороху, є цілком природним, ніяким чином не спростовує його обвинувачення у здійсненні вистрілів в потерпілого.
Щодо самого предмету дослідження, суд зазначає, що куртка обвинуваченого вилучалась при його затриманні, приблизно через півтори доби після події злочину (т.2 а.с. 23-25), і достеменно не встановлено, чи перебував Зикій саме в цьому одягу під час нападу на ОСОБА_25 

-сторона захисту зазначає, що заміри виданого 10.01.2017 року потерпілим ОСОБА_8 металевого шарика, не проводились, проте зазначається його діаметр 4 мм. За висновком судово-медичної експертизи визначено, що діаметр чужорідного тіла в рані потерпілого становить 5 мм.
На думку захисту, зазначена невідповідність діаметрів кульок свідчить про не встановлення зброї, з якої травмовано потерпілого ОСОБА_8 , і таким чином спростовує обвинувачення у розбійному нападі. 

Суд зазначає, що відповідно до протоколу огляду та вилучення від 10.01.2017 року, Ляпун видав працівникам поліції поліетиленовий пакетик з металевою кулькою, діаметром 4 мм., яку дістали з його рани (т.2 а.с. 11-12);
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 166-Е від 20.02.2017 року, при дослідженні медичної картки хворого Ляпун встановлено, що «…В мягких тканях бедра…определяется инородное тело округлой форми діаметром 5 мм. (метал) В м`яких тканях голеней…определяются тела в диаметре до 5 мм.»
Виходячи з наведеного, діаметр кульок 5 мм. визначено лікарем під час первинного огляду потерпілого в медичному закладі і перебування їх ще в тілі ОСОБА_8 , тобто без безпосереднього дослідження. 

Посилання захисту на датування деяких первинних протоколів 2016 роком, суд пояснює технічною помилкою, яка притаманна при датуванні в перших числах Нового року. Зазначені протоколи містять опис подій, щодо яких складались, і вони повністю ідентифікуються подією злочину який розглядається, та датами 2017 року.
Змішані сліди на перчатках можуть походити від потерпілого та обвинуваченого, і суд вважає, що будь-яких невідповідностей висновок цитологічної експертизи не містить.

Обґрунтувавши своє рішення, суд використовуючи правові позиції практики ЄСПЛ, зокрема викладені в справі «Серявін та інші проти України», зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Стандарт доведення обвинувачення поза розумним сумнівом, який є усталеною правовою позицією (рішення «Кобець проти України» в тому числі), означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Враховуючи викладене, суд вважає, що саме версія подій викладена в обвинувальному акті, є єдино розумною та доведеною на підставі належних та допустимих доказів.
Будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом цього розгляду, крім того, що інкримінований злочин було вчинено, і Зикій поза розумним сумнівом є винним у його вчиненні, судом виключається.
Враховуючи викладене, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд підстав не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого Зикій, судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого Зикій, суд вважає рецидив злочинів.

Частиною 2 ст. 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Відповідно до статті 65 КК при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Застосовуючи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права, суд наголошує, що у справах «Бакланов проти Росії», «Фрізен проти Росії» ЄСПЛ зазначав, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принцип «законності» і воно не було свавільним» 
У справі «Ізмайлов проти Росії» суд вказав: «Для того щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи»

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому виду покарання, суд враховує, що злочин передбачений ч.1 ст. 187 КК України має безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.
Призначаючи Зикій міру покарання, суд враховує суспільну небезпечність вчиненого тяжкого умисного злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий за тяжкі корисливі злочини, тривалий час перебував в державному та міжнародному розшуку, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, скарг на його поведінку за місцем мешкання не надходило, враховує обставину, яка обтяжує покарання та принцип його індивідуалізації. 
Зикій свою вину в розбійному нападі на потерпілого ОСОБА_8 не визнав, тобто не усвідомив суспільну небезпечність своїх дій, не осудив свою поведінку і не жалкує про вчинене.

З урахуванням викладеного, позиції прокурора, потерпілого, який не має до обвинуваченого будь-яких претензій, суд вважає за необхідне призначити Зикій покарання за ч.1 ст. 187 КК України у виді 5 років позбавлення волі, з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.03.2016 року, Зикій засуджений за ч.2 ст. 186, 75,76 КК країни до 4 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік, вчинив новий тяжкий злочин в період відбуття покарання з випробуванням.
Частинами 1-4 стаття 71 КК України встановлено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Остаточне покарання за сукупністю вироків, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Враховуючи викладене, до призначеного Зикій покарання по ч.1 ст. 187 КК України, суд вважає за необхідним частково, у виді 6 місяців позбавлення волі, приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком, і саме такий остаточний вид покарання, суд вважає співмірним, законним, справедливим, достатнім для подальшого виправлення обвинуваченого та попередження вчиненням нових кримінальних правопорушень.

Перебуваючи на іспитовому строку за вироком від 2016 року, перебуваючи під слідством за напад на потерпілого ОСОБА_8 у січні 2017 році, вже 31.05.2017 року Зикій знов вчинив злочин передбачений ч.2 ст. 186 КК України, та за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30.11.2023 року, засуджений до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки.

Пунктом 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 року « Про практику призначення судами кримінального покарання» встановлено, що у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. 
Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно. 
Враховуючи викладені правові позиції, суд встановлює окреме виконання вироку Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30.11.2023 року.

Цивільний позови по справі не заявлено. 
Доля речових доказів вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати по проведенню судових експертиз, відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.
Запобіжний захід відносно Зикій у кримінальному провадженні не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд –

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 71 ч. 1-4 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково, у виді 6 місяців позбавлення волі, приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.03.2016 року, остаточно призначивши ОСОБА_5 до відбуття покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
В строк відбуття призначеного ОСОБА_5 покарання, зарахувати строк його попереднього ув`язнення у цій справі, з 11.01.2017 року по 09.03.2017 року включно, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку одного дня такого ув`язнення за один день позбавлення волі.
В строк відбуття призначеного ОСОБА_5 покарання, зарахувати двомісячний строк його перебування на цілодобовому домашньому арешті у цій справі, з 10.03.2017 року по 09.05.2017 року, відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України, з розрахунку трьох днів такого арешту за один день позбавлення волі.
Початок строку відбуття призначеного ОСОБА_5 покарання, рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30.11.2023 року, яким ОСОБА_5 засуджений по ч.2 ст. 186, 75, 76 КК України, до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки, виконувати самостійно.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати у справі по проведенню судових експертиз, в загальній сумі 1 762,44 гривні.
Речові докази по справі: металевий шарик виданий ОСОБА_4 , який знаходиться в камері зберігання Кам`янського РУП, знищити; чорну куртку «Columbia» вилучену у ОСОБА_5 , пару перчаток ОСОБА_4 , револьвер «TROOPER 3» під патрон «Флобера», вилучений у ОСОБА_19 , які знаходяться в камері зберігання Кам`янського РУП, повернути власникам.
До набрання вироком законної чинності, запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.
Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суд міста Кам`янського, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.
Вирок суду підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1