Справа № 643/239/26
Провадження № 3/643/578/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23.04.2026        м. Харків

Суддя Салтівського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ

Опис обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 554260 від 29.12.2025, водій ОСОБА_1 (далі – Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності) 29.12.2025 о 15-36 год. керував транспортним засобом «Hyundai Sonata», державний номерний знак НОМЕР_2 , по пр. Героїв Харкова біля буд. 266 у м. Харкові з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, розширені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження медичного огляду у медичному закладі охорони здоров`я – Комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер» з метою встановлення наркотичного сп`яніння відмовився, а також вчиняв дії по ухиленню від проходження, а саме відмовився надати біологічне середовище – сечу, що підтверджується висновком лікаря-нарколога № 3094 від 29.12.2025. 

Нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення

Дії Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, кваліфіковані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, як порушення вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху (ПДР) та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Позиція учасників справи 

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, у судовому засіданні просив закрити провадження в справі в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування зазначив, що від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не відмовлявся, однак не зміг здати сечу з об`єктивних причин, пов`язаних із станом здоров`я, зокрема хронічним пієлонефритом, який є супутнім захворюванням іншого тяжкого захворювання, яким він хворіє з 2011 року. 

Досліджені докази

Крім вказаного вище протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 554260 від 29.12.2025, працівниками поліції надані наступні докази: 
- рапорт співробітника поліції від 29.12.2025, згідно з яким Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вчинив правопорушення за вказаних вище обставин; 
- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу і швидкість реакції № 3094, складений 29.12.2025 Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради «Обласна клінічна наркологічна лікарня», згідно з яким заключний діагноз Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановити неможливо за відсутності біологічного середовища (сечі). Протягом 3 годин не надав біологічне середовище (сеча); 
- довідка про отримання Особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, посвідчення водія;
- СД-диски із відеозаписом (4 диски);
- письмові пояснення Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від 29.12.2025, згідно з якими він, прибувши до закладу охорони здоров`я, через хронічну хворобу нирок не зміг протягом 3-х годин здати сечу. На його прохання здати кров йому відмовили. 
Особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, надані наступні докази: 
- оригінал Виписки із медичної карти амбулаторного хворого № 1891 від 09.01.2026 ТОВ «Центр сімейної медицини «Амедика», відповідно до якої Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, хворіє в тому числі на необструктивний хронічний пієлонефрит, пов`язаний з рефлюксом, 2022 рік, який є супутнім захворюванням іншого тяжкого захворювання, вказаного в медичній картці. Крім того, хворіє рядом інших тяжких захворювань. Анамнез: скарги на загальну слабкість, підвищену втомлюваність, часту затримку сечі. Лікувальні та трудові рекомендації: в тому числі консультація уролога, нефролога, УЗД ОБП+ нирок. 
- копія Консультативного висновку спеціаліста ТОВ «ЦСМ «Амедика» від 27.03.2026, відповідно до якого Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлений діагноз: «Хронічний пієлонефрит двобічний; хронічний простатит». Скарги на утруднення сечовипускання, мало сечі за добу, треба напружуватись при сечовипусканні. 
Згідно із загальнодоступними даними, розміщеними в мережі «Інтернет», ТОВ «ЦСМ «Амедика» здійснює такі види діяльності, як загальна медична практика: спеціалізована медична практика, інша діяльність у сфері охорони здоров`я. 

Застосовне законодавство та релевантна судова практика

Відповідно до ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належать забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. 
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантований розгляд його справи незалежним і безстороннім судом. 
Європейський суд з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 у справі «Михайлова проти України» зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду. 
Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами (п. 26, 27 постанови Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 560/751/17). 
В ситуаціях, коли нормами КУпАП чітко не врегульовано ті чи інші питання, суди відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону. У цьому випадку найбільш близьким до адміністративно-деліктної галузі права є кримінальне процесуальне законодавство (постанова Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 263/10894/2020). 
Правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, виходячи з критеріїв Енгеля (Engel and Others v. the Netherlands, рішення 8 червня 1976 року, заяви №№ 5100/71; 5101/71; 5102/71; 5354/72; 5370/72), відноситься до «кримінальних» у розумінні ЄСПЛ.
У справах про адміністративні правопорушення застосовується принцип презумпції невинуватості, згідно якого всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (рішення Європейського суду з прав людини від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України»; ст. 62 Конституції України; рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 у справі № 1/34/2010; п. 39 постанови Верховного Суду 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а). 
Зміст стандарту доказування «поза розумним сумнівом» розкритий у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 688/788/15-к, від 08.10.2019 у справі № 195/1563/16-к, від 21.01.2020 у справі № 754/17019/17, від 16.09.2020 у справі № 760/23459/17, від 02.12.2022 у справі № 758/1780/17, від 29.11.2022 у справі № 693/1546/14-к, згідно яких такий стандарт доведення означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням. 
Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі – ПДР), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Порядок проходження огляду на стан сп`яніння врегульовано ст. 266 КУпАП, а також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (Інструкція), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 (Порядок). Згідно вказаних положень законодавства, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Порядок огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я врегульований розділом ІІІ Інструкції. 
Згідно пункту 7 розділу ІІІ Інструкції, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.
Пунктом 12 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.
Відповідно до п. 13 розділу ІІІ Інструкції, для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.
Згідно з ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними (п. 22 розділу ІІІ Інструкції). 
Великою Палатою Верховного Суду неодноразово зазначалось, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи. Тобто, норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи (постанови від 30.01.2019 у справі № 876/5312/17, від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 (Пз/9901/22/18), від 13.02.2019 у справі № 822/524/18 (Пз/9901/23/18). Аналогічні рекомендації надані в п. 1 вищевказаного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» від 22.05.2017, у якому вказано, що «в разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи».
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»). 

Позиція суду

Як вбачається з Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту співробітника поліції, Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом 3-х год. не зміг забезпечити здачу біологічного середовища (сечі). Вказані дії кваліфіковані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, як відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Виходячи з наведеного, ключове питання, яке повинен вирішити суд під час розгляду даної справи – чи була обумовлена не здача біологічного середовища умисними діями Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, спрямованими на ухилення від проходження огляду, або ж така не здача обумовлена об`єктивними причинами, через які вказана особа незалежно від його волі не зміг здати вказане біологічне середовище (сечу). 
Суд під час розгляду вказаної категорії справ послідовно дотримується позиції, згідно з якою не будь-яке формальне недотримання вимог закону під час отримання доказу автоматично спричиняє визнання його недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення законодавства істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи. Не у всіх випадках порушення навіть фундаментальних прав і свобод особи під час судового провадження має прямий вплив на дотримання гарантій справедливого судового розгляду, зокрема й на допустимість доказів. У разі визнання доказів недопустимими суд має вмотивувати свої висновки про істотне порушення вимог закону, зазначивши, які саме й чиї права і свободи було порушено і в чому це виражалося (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 756/10060/17, постанови Верховного Суду від 01.12.2020 у справі № 318/292/18, від 01.11.2022 у справі № 344/2995/15-к, від 04.10.2022 у справі № 295/3910/18). 
Ураховуючи наведене, суд під час розгляду вказаної категорії справ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою доводи осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, щодо неможливості здати сечу, самі по собі не можуть свідчити про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. 
Вирішуючи вказане вище питання в контексті розгляду даної справи, суд керується таким. 
Насамперед суд звертає увагу, що згідно з відеозаписом Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, придбав пляшку води ємністю 1,5 л та вживав воду з метою отримати можливість здати біологічне середовище (сечу). В закладі охорони здоров`я він протягом встановленого часу неодноразово намагався здати біологічне середовище, проте безрезультатно. При цьому повідомляв лікаря про наявність у нього хронічних захворювань. Крім того, просив працівників лікарні взяти у нього кров для дослідження, проте отримав відповідь щодо неможливості дослідження крові. 
З наданої медичної документації вбачається, що Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, з 2022 року хворіє на супутнє захворювання — хронічний пієлонефрит двобічний, пов`язаний з рефлюксом. Крім того, вказана особа хворіє на хронічний простатит. 
Рефлюкс згідно із загальнодоступними медичними даними визначається як рух сечі у зворотному напрямку. 
Вказані захворювання сечовивідної системи, на переконання суду, могли об`єктивно ускладнити можливість своєчасного надання біологічного середовища (сечі) Особою, яка притягається до адміністративної відповідальності,
Оцінюючи зібрані у справі докази, суд керується наступними презумпціями. У справі про адміністративне правопорушення суд не має права збирати за власною ініціативою докази на підтвердження винуватості Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та зобов`язаний розглянути справу в межах отриманих доказів. Обов`язок доведення факту вчинення Особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення покладений на працівників поліції. Зазначений факт повинен бути доведений поза розумним сумнівом шляхом надання суду належних, допустимих та достатніх доказів, які б виключали будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинене та Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винним у вчиненні цього правопорушення. Наявність обставин, які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності
Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відноситься до умисних – тобто особа повинна усвідомлювати протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачати її шкідливі наслідки і бажати їх або свідомо допускати настання цих наслідків.
Виходячи із положень ч. 2 ст. 251 КУпАП та змісту стандарту доведення «поза розумним сумнівом», саме на працівників поліції покладений обов`язок спростувати доводи Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відносно того, що останній не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, проте з фізіологічних причин (через наявність захворювання сечовидільної системи) не зміг здати біологічне середовище (сечу). 
Особами, які склали протокол про адміністративне правопорушення, не доведено поза розумним сумнівом, що не здача Особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, сечі обумовлена його свідомими умисними діями, спрямованими на ухилення від проведення огляду, а не фізіологічною неспроможністю (через наявність захворювань сечовидільної системи) в конкретний період часу забезпечити здачу необхідної кількості біологічного середовища (сечі). 
Крім того, суд звертає увагу, що вказаними вище положеннями Інструкції прямо передбачено можливість дослідження, крім сечі, й інших біологічних середовищ – таких як слина, змиви з поверхні губ, кров тощо. 
Між тим зразки вказаних біологічних середовищ Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, здати не пропонували, хоча з технічної точки зору їх отримання, як вбачається, є простішим та не потребує активної участі обстежуваної особи. При цьому згідно з відеозаписом Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, просив взяти в нього інше біологічне середовище, зокрема кров. 
Керуючись принципом верховенства права, а також засадами справедливості судового розгляду, які закріплені в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку щодо відсутності підстав для покладення на Особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідальності за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (не здачу сечі) за вказаних вище обставин, зокрема в ситуації наявності у нього таких захворювань сечовивідної системи, як хронічний двобічний пієлонефрит, пов`язаний з рефлюксом, та хронічний простатит. 
Ураховуючи наведене та надані Особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, докази, згідно з якими він страждає на ряд хронічних захворювань, у тому числі сечовидільної системи, суд на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закриває провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.
Аналогічні висновки щодо відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях особи, яка не змогла здати сечу, викладені в постановах Миколаївського апеляційного суду від 06.08.2021 у справі № 488/1553/21, Полтавського апеляційного суду від 15.09.2022 у справі № 953/16004/21, Вінницького апеляційного суду від 07.03.2023 у справі № 149/3485/22. 
Керуючись ст. 130, 247, 251-252, 279, 283-285 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно  ОСОБА_1 – закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд міста Харкова – особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 

Суддя Д.А. Крівцов