Справа № 635/8723/25
Провадження № 3/635/238/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2026 року смт Покотилівка Харківський район Харківська область
Суддя Харківського районного суду Харківської області Даниленко Т.П., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 473965 від 05.10.2025, водій ОСОБА_1 (далі - Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності) 01.10.2025 о 01:00 год. керувала транспортним засобом KIA RIO, державний номерний знак НОМЕР_1 , по Полтавське шосе, 206А, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд проводився у медичному закладі охорони здоров`я Комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер», що підтверджується висновком лікаря-нарколога № 2274 від 01.10.2025.
Дії Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, кваліфіковані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, як порушення вимог п. 2.9.а. Правил дорожнього руху (ПДР) та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, у судовому засіданні просила закрити провадження у справі в зв`язку за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своєї позиції ОСОБА_1 зазначила, що 30.09.2025 приїхала у гості до подруги в с. Манченки Харківського району Харківської області святкувати її день народження, де вживали алкогольні напої та розважались. В певний момент спускаючись по сходах на ганку підвернула ногу та впала, після чого відчула дуже сильний біль у руці. Через деякий час біль став нестерпним та вона зрозуміла, що потрібно їхати до лікарні. Вона подзвонила своєму знайомому ОСОБА_2 та попрохала відвезти її в лікарню, оскільки дуже погано себе почувала та не могла сісти за кермо через біль та вживання алкоголю. ОСОБА_2 погодився, приїхав до неї, сів за кермо її автомобіля та вони поїхали до лікарні в м. Харків. По дорозі на посту в смт Пісочин їх зупинили працівники поліції для перевірки документів, після перевірки спитали кому належить автомобіль та куди вони прямують під час комендантської години. ОСОБА_1 та її знайомий відповіли, що їм треба до лікарні, після чого поліцейські запропонували їм проїхати до медичного закладу, на що вони погодились. Приїхавши до лікарні ОСОБА_1 запропонували здати аналізи. Вона їх здала, оскільки вважала, що це обстеження пов`язано із отриманою травмою, про яку вона повідомила лікарю та поліцейським. Після здачі аналізів вона чекала, коли їй почнуть надавати медичну допомогу, але цього не відбувалося, ніхто з присутніх медичних працівників та працівників поліції не роз`яснив їй причини знаходження в цьому закладі. Біль у руці посилилась і ОСОБА_1 почала непритомніти. Побачивши її стан, поліцейські викликали «швидку», яка відвезла ОСОБА_1 до лікарні, де надали медичну допомогу: зробили рентген, наклали гіпс. Після чого ОСОБА_2 відвіз її додому. Згодом вона дізналася про те, що стосовно неї працівниками поліції було складено адміністративний протокол, який направлений для розгляду до Харківського районного суду. Наголосила, що вона не керувала транспортним засобом в цей день, фізично не могла цього зробити, оскільки у неї була поламана рука і вона майже втрачала свідомість через сильний біль. На підтвердження своїх пояснень надала суду довідку з лікарні, копію рентгенограми, скріншот з додатку «Helsi» про прийом у лікаря, які долучені до матеріалів справи. 
Крім вказаного вище протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 473965 від 05.10.2025, працівниками поліції надані наступні докази:
- рапорт співробітника поліції, згідно з яким Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вчинила правопорушення за вказаних вище обставин;
- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу і швидкість реакції № 2274, складений 01.10.2025 Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради «Обласна клінічна наркологічна лікарня», згідно з яким діагноз Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - перебуває у стані алкогольного сп`яніння;
- довідка про отримання Особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, посвідчення водія;
- СД-диски із відеозаписом (3 диски);
- повідомлення про запрошення до УПП в Харківській області ДПП ОСОБА_1 .
Особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, надані наступні докази:
- копія довідки КНП «Міська багатопрофільна лікарня №18» ХОР за №2451, видана ОСОБА_1 в тому, що вона звернулася по допомогу 01.10.2025 о 03:30 год. з приводу травми, яка трапилась 30.09.2025 приблизно о 23:30, діагноз: закритий перелом дистального метаепіфізу променевої кістки та шилоподібного відростка ліктьової кістки із незначним зміщенням зліва. Надана допомога: іммобілізація гіпсовою шиною (+ зняття каблучки з третього пальця лівої кісті);
- рентгенограма №12389 від 01.10.2025 ОСОБА_1 ;
- скріншот з додатку «Helsi» про прийом у лікаря: лікар ОСОБА_3 , ортопед-травматолог, 01.10.2025, 03:49-04:04. Адреса: м. Харків, вул. Єдності, 104. Місце прийому: клініка. Терміновість: невідкладний прийом. Тип допомоги: амбулаторна спеціалізована допомога. Діагноз: перелом нижнього кінця променевої кістки. Надана послуга: оцінка біомеханічних функцій. Результат: функція порушена.
Згідно із загальнодоступними даними, розміщеними в мережі «Інтернет», КНП «Міська багатопрофільна лікарня №18» ХОР - багатопрофільний медичний заклад, який забезпечує планову та невідкладну допомогу населенню міста Харкова, Харківської області та гостей міста.
Крім того, свідком ОСОБА_4 надані суду письмові пояснення, які він підтримав та повідомив в судовому засіданні, зокрема, що 30.09.2025 пізно ввечері йому зателефонувала знайома  ОСОБА_1 і попросила відвезти її до лікарні. Забрав її в с. Манченки Харківського району, сів за кермо автомобіля, яким вона користується - KIA RIO, державний номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору, та направились до лікарні в м. Харків. В смт Пісочин на блокпосту були зупинені співробітниками поліції, які поспілкувались з ним та ОСОБА_1 , після чого вони поїхали до лікарні та обоє здали там аналізи. Медичної допомоги ОСОБА_1 не надавали, а коли вона стала втрачати свідомість викликали швидку, яка відвезла їх до іншої лікарні в м. Харків. Там ОСОБА_1 надали медичну допомогу та відпустили додому. Це було близько четвертої ранку. Через деякий час ОСОБА_1 повідомила йому, що дізналася про судове провадження, тому що відносно неї було складено протокол за ст.130, хоча вона не керувала транспортним засобом, за кермом був він. Складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, на його думку, було помилкою з боку поліцейських.
Відповідно до ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належать забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантований розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.
Європейський суд з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 у справі «Михайлова проти України» зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.
Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами (п. 26, 27 постанови Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 560/751/17).
В ситуаціях, коли нормами КУпАП чітко не врегульовано ті чи інші питання, суди відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону. У цьому випадку найбільш близьким до адміністративно-деліктної галузі права є кримінальне процесуальне законодавство (постанова Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 263/10894/2020).
Правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, виходячи з критеріїв Енгеля (Engel and Others v. the Netherlands, рішення 8 червня 1976 року, заяви №№ 5100/71; 5101/71; 5102/71; 5354/72; 5370/72), відноситься до «кримінальних» у розумінні ЄСПЛ.
У справах про адміністративні правопорушення застосовується принцип презумпції невинуватості, згідно якого всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (рішення Європейського суду з прав людини від 09.09.2011 у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 у справі «Надточій проти України»; ст. 62 Конституції України; рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 у справі № 1/34/2010; п. 39 постанови Верховного Суду 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).
Зміст стандарту доказування «поза розумним сумнівом» розкритий у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 688/788/15-к, від 08.10.2019 у справі № 195/1563/16-к, від 21.01.2020 у справі № 754/17019/17, від 16.09.2020 у справі № 760/23459/17, від 02.12.2022 у справі № 758/1780/17, від 29.11.2022 у справі № 693/1546/14-к, згідно яких такий стандарт доведення означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.9.а ПДР унормовано, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Порядок проходження огляду на стан сп`яніння врегульовано ст. 266 КУпАП, а також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (Інструкція), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 (Порядок). Згідно вказаних положень законодавства, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Порядок огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я врегульований розділом ІІІ Інструкції.
Згідно з ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними (п. 22 розділу ІІІ Інструкції).
Великою Палатою Верховного Суду неодноразово зазначалось, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи. Тобто, норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи (постанови від 30.01.2019 у справі № 876/5312/17, від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 (Пз/9901/22/18), від 13.02.2019 у справі № 822/524/18 (Пз/9901/23/18). Аналогічні рекомендації надані в п. 1 вищевказаного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» від 22.05.2017, у якому вказано, що «в разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи».
Вирішуючи вказане вище питання в контексті розгляду даної справи, суд зазначає про таке.
В судовому засіданні досліджено відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, на одному з яких автомобільним відеореєстратором зафіксовано рух службового автомобіля поліцейських по дорозі; на другому – внутрішня обстановка приміщення лікарні, в якому відсутні будь-які особи; на третьому – відмова від проходження огляду на стан сп`яніння невідомого чоловіка. На даних відеозаписах відсутня будь-яка інформація щодо події та її учасників, тому з даного доказу не вбачається можливим ідентифікувати особу правопорушника, осіб працівників поліції, а також встановити факт керування транспортним засобом Особою, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, проходження цією особою огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, тощо.
З наданої медичної документації вбачається, що Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, дійсно зверталась до медичної установи за допомогою з діагнозом: закритий перелом дистального метаепіфізу променевої кістки та шилоподібного відростка ліктьової кістки із незначним зміщенням зліва. Тобто наявна у ОСОБА_1 травма з великою достовірністю може свідчити про неможливість фізично керувати транспортним засобом.

Оцінюючи зібрані у справі докази, суд керується наступними презумпціями. У справі про адміністративне правопорушення суд не має права збирати за власною ініціативою докази на підтвердження винуватості Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та зобов`язаний розглянути справу в межах отриманих доказів. Обов`язок доведення факту вчинення Особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення покладений на працівників поліції. Зазначений факт повинен бути доведений поза розумним сумнівом шляхом надання суду належних, допустимих та достатніх доказів, які б виключали будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинене та Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні цього правопорушення. Наявність обставин, які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності
Суд зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а є лише початковими правовими висновками щодо дій особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певних правопорушень.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Частиною першою статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Стаття 62 Конституції України передбачає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Аналогічного роду положення закріплено і уст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи, дана правова норма не передбачає судового рішення про направлення справи на дооформлення.
За таких обставин, враховуючи вище викладене суд вважає, що у діях Особи, що притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 , відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1ст. 130 КУпАП.
Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 8, 130, 247, 278, 280, 284 КУпАП, суддя

УХВАЛИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя          Т.П.Даниленко