Справа №: 272/246/26
Провадження № 2/272/534/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року 

Андрушівський районний суд Житомирської області складі:
головуючого судді - Волкова І.М.
за участю секретаря судових засідань – Шмикової М.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,-
ВСТАНОВИВ:
І. Суть обставин
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 в якій просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 27.04.2021 з розміру 1/4 на розмір 1/8 частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і до досягнення нею повноліття.
В обґругтування своїх вимог позивач зазначає, що є батьком двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Андрушівського районного суду від 27.04.2021 з нього стягнуто на користь відповідачки аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 заробітку але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, згідно судового наказу виданого 01.12.2025 Здолбунівським районним судом Рівненської області стягуються аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 заробітку але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до повноліття. Тому стягнення аліментів в загальному розмірі становить 1/2 доходів. З часом змінився сімейний та майновий стан, маючи на утримання двоїдітей, також має батьків - пенсіонрів, які потребують матеріальної допомоги. Крім того, після отримання поранення під час несення військової служби, потребує додаткових коштів на реабілітацію. Тому невисокий дохід не дозволяє в повному обсязі виконувати зобов`язання та забезпечувати належний рівень існування. Тому просить зменшити розмір аліментів.
ІІ. Позиція учасників справи
В судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Просив проводити розгляд справи без участі із зазначенням, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.
Відповідачка в судове засідання не з`явивлая, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, однак через канцелярію Андрушівського районного суду було подано заяву про розгляд справи у її відсутність, де зазначила, що позовні вимоги не визнає повністю та заперечує щодо їх задоволення.
ІІІ. Процесуальні дії у справі
Ухвалою від 15.04.2026 відкрито провадження у цій справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 
В судове засідання 26.05.2026 учасники справи не прибули.
Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Сторони по справі скористалися наданим їм правом та, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подали клопотання про розгляд справи без їхньої участі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приймаючи до уваги, що відповідачем подано заяву про визнання позову і таке визнання, на думку суду, не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб судом встановлено наступне.
ІV. Обставини справи, встановлені судом
Як вбачається із матеріалів справи, сторони мають спільного сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.6)..
З копії постанови про відкриття виконавчого провадження вбачається, що відкрито виконавче провадження згідно виконавчого листа виданого 27.04.2021 Андрушівським районним судом щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання малолітнього - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 заробітку але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.7). 
З копії військового квитка та посвідчення виданого на ім`я ОСОБА_1 , вбачається що він є учасником бойових дій (а.с.8-11).
Копією роздруківки щодо інформації про актовий запис народження, вбачається, що ОСОБА_1 є батьком малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14-15).
З копії судового наказу виданого 01.12.2025 Здолбунівським районним судом Рівненської області стягуються аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 заробітку але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до повноліття, вбачається що у позивача на утриманні знаходиться ще одна дитина та що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.16-17).
З копії довідки про заробітну плату (дохід) № 9 від 10.02.2026 виданої щодо ОСОБА_1 вбачається його середній заробіток (а.с.18).
V. Застосоване судом законодавство
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
У статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.
Щодо виниклих правовідносин за даною справою, останні пов`язані щодо аліментних зобов`язань, які врегульовані Сімейним Кодексом України, та безпосередньо стосуються і впливають на права і інтереси малолітньої дитини.
Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи із змісту статті 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до частини третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них .Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.
Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Водночас, права та інтереси батьків очевидно підлягають врахуванню та оцінці судом при вирішенні спору.
У п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України визначено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана ізвстановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
Відповідно до ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.
Враховуючи зміст ч. 7 ст. 170 ЦПК України, ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням, не є незмінним.
У разі видачі судового наказу про стягнення аліментів, боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів і доводити реальний стан здоров`я та матеріального становища, що може бути підставою для задоволення його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставині сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав що до неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання що до зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Висновки суду
Судом встановлено на підставі наданих позивачем до суду доказів, що позивач працевлаштований на ТОВ "Ековід" та отримує постійний дохід.
Будь-яких доказів на підтвердження невиконання позивачем покладених на нього зобов`язань за вказаними: виконавчим листом та судовим наказом зі стягнення аліментів, до суду не надано.
До того ж, суд звертає увагу на те, що законодавчо визначена необхідність утримувати обох дітей, на яких з позивача стягуються аліменти обумовлює перегляд їх розміру щодо обох утриманців позивача, адже протилежні висновки поставили б дітей у нерівне становище - одна дитина отримуватиме більший розмір аліментів на утримання, ніж інша.
Збільшення розміру аліментів, які стягуються на утримання  ОСОБА_3 за умови, що розмір аліментів на утримання  ОСОБА_4 буде незмінним (1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів), може призвести до дисбалансу інтересів дітей, оскільки діти позивача опиняться у нерівному матеріальному становищі. При цьому, суд не може допустити збільшення розміру стягуваних аліментів на користь однієї дитини в порівнянні з іншою.
Більш того діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. Такий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 21.07.2021 у справі №691/926/20.
Позивач посилаючись на неможливість сплачувати аліменти у розмірі визначеному судовим наказом та як на підставу для зменшення відповідного розміру аліментів посилається на стан здоров`я, що потребує постійного лікування та реабілітації з посиланням на поранення під час несення військової служби.
Однак, суд вважає вказані доводи необґрунтованими та недостатніми для підтвердження підстав для зменшення розміру аліментів, оскільки як вбачається, що позивач працевлаштований, отримувє доходи та виконує стягнення згідно виконавчого листа та судового наказу. Крім того, будь-яких доказів на підтвердження того, що стан здоров`я позивача потребує постійного лікування та реабілітації, та не дозволяє працювати, або впливає на виконання відповідної роботи, позивача визнано непрацездатним, через що останній позбавлений можливості працювати, до суду не надано.
Також доводи позивача, що останній потребує постійного медикаментозного лікування, що потребують регулярні витрати на лікування та реабілітацію, є необґрунтованими, оскільки в порушення вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України до суду не надано жодного доказу на підтвердження цих обставин.
Суд зазначає, що надані позивачем докази не свідчать про не можливість сплачувати аліменти .
Ухвалюючи рішення суду в цій справі, судом враховується, що у відповідності до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Керуючись статтями 4,11,12,13,76,77,80,81,89,141,170,247,258,259,263-265,268,352,354 ЦПК України, ст. 180-182,183,190,192 СК України, суд,-
УХВАЛИВ:
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів- відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Житомирського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до п.1 п.п.15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Андрушівський районний суд Житомирської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст судового рішення складено 29.05.2026.

Відомості про учасників:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Відповідач : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя:	І. М. Волков