Справа № 548/2297/25
Провадження №1-кп/548/55/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
/повний текст/

01 липня 2026 року м. Хорол
Хорольський районний суд Полтавської області в складі :
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хорол об"єднане кримінальне провадження №12025175590000123 та № 12025170590000331 по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шишаки Хорольського району Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, не є особою з інвалідністю, раніше судимий:
10.06.2014 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ст. 115 ч. 1 КК України до 12 років позбавлення волі. Звільнений 11.07.2024 по відбуттю строку покарання

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 125 КК України, статтею 126-1 КК України, частиною другою статті 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 
сторони захисту -адвоката ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
представника потерпілого - ОСОБА_9 
ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується в  умисному легкому тілесному ушкодженні, в домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного та фізичного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, умисному  тяжкому тілесному ушкодженні,тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, його дії кваліфіковані за частиною першою статті 125 КК України, статтею 126-1 КК України, частиною другою статті 121 КК України і обвинувачення сформульоване наступним чином.
Встановлено судом, що відповідно ч. 2ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки та ч. 4 цієї статті, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Згідно із ст. 1 Закону України від 07.12.2017 «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Водночас у п. «b» ст. 3 Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (Стамбульська конвенція) визначає домашнє насильство, як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні. Як наголошується у Стамбульській конвенції (ст. 2), її положення застосовуються до всіх форм насильства щодо жінок, у тому числі до домашнього насильства, яке зачіпає жінок непропорційно.
Встановлено, що ОСОБА_3 , в порушення Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно вчинив фізичне насильство по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_10 , із якою спільно проживають в одному будинку та пов`язані спільним побутом, тобто вчинив кримінальні правопорушення, пов`язані з домашнім насильством щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах за наступних обставин.
Так, 20.07.2025 близько 20 години 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи у будинку за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, після конфлікту який виник між ним та співмешканкою ОСОБА_10 , яка сиділа на стільці, маючи прямий умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, ігноруючи загальноприйняті норми сімейного побуту, кулаком руки наніс останній один удар в область голови та не менше чотирьох ударів руками та ногами в область обох плечей та лівої ноги.
Внаслідок умисних протиправних дій  ОСОБА_3 потерпіла ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді припухлості м`яких тканин в лівій тім`яно-потиличній області, синців в області обох плечей та лівому стегні, які згідно висновку експерта № 139 від 22.07.2025 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження (пункт 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступенів тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 р. «Про розвиток та вдосконалення судово - медичної служби України»).
Таким чином, своїми умисними діями, які виразилисяв умисному легкому тілесному ушкодженні, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.
Відповідно ч. 2ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки та ч. 4 цієї статті, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Згідно із ст. 1 Закону України від 07.12.2017 «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Водночас у п. «b» ст. 3 Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (Стамбульська конвенція) визначає домашнє насильство, як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні. Як наголошується у Стамбульській конвенції (ст. 2), її положення застосовуються до всіх форм насильства щодо жінок, у тому числі до домашнього насильства, яке зачіпає жінок непропорційно.
Встановлено, що ОСОБА_3 , в порушення Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно вчинив фізичне насильство по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_10 , із якою спільно проживають в одному будинку та пов`язане спільним побутом, тобто вчинив кримінальне правопорушення, пов`язані з домашнім насильством щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах за наступних обставин.
Так, 03.08.2025 близько 04 години 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи у будинку за місцем свого фактичного проживання за адресою АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, після конфлікту який виник між ним та співмешканкою ОСОБА_10 , яка сиділа на стільці, маючи прямий умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, ігноруючи загальноприйняті норми сімейного побуту, наніс один удар кулаком в область голови та один удар дерев`яною палицею в область лівого плеча.
Внаслідок умисних протиправних дій  ОСОБА_3 потерпіла ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді синців в правій лобній області та на лівому плечі, які згідно висновку експерта № 156 від 04.08.2025 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження (пункт 2.3.5 «Правил судово - медичного визначення ступенів тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 р. «Про розвиток та вдосконалення судово - медичної служби України»).
Таким чином, своїми умисними діями, які виразилисяв умисному легкому тілесному ушкодженні, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Відповідно ч. 2ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки та ч. 4 цієї статті, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Згідно із ст. 1 Закону України від 07.12.2017 «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Водночас у п. «b» ст. 3 Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (Стамбульська конвенція) визначає домашнє насильство, як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні. Як наголошується у Стамбульській конвенції (ст. 2), її положення застосовуються до всіх форм насильства щодо жінок, у тому числі до домашнього насильства, яке зачіпає жінок непропорційно.
Встановлено, що ОСОБА_3 , вчиняючи неодноразово кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 125 КК України, пов`язанні із домашнім насильством щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах та будучи раніше притягнутий до кримінальної відповідальності за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», протягом тривалого часу безпричинно, умисно, систематично, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, вчиняє психологічне та фізичне насильство по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_10 з якою спільно проживає та веде спільний побут за адресою: АДРЕСА_2 , 03.08.2025 та 04.08.2025, не маючи підґрунтя, вчиняв по відношенню до своєї співмешканки дії, виражені у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою, які принижують її честь і гідність, та фізичне насильство та порушив вимоги тимчасового заборонного припису про заборону на вхід та перебування в місці проживання постраждалої, які призвели до психологічних страждань.
Так, ОСОБА_3 03.08.2025 о 19:00 год. за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не виконав/порушив тимчасового заборонного припису винесеного 03.08.2025, а саме порушив заборону на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи ОСОБА_10 , чим порушив ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.
Крім того, ОСОБА_3 04.08.2025 о 19:00 год. за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не виконав/порушив тимчасового заборонного припису винесеного 03.08.2025, а саме порушив заборону на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи ОСОБА_10 , чим порушив ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.
Разом із цим, ОСОБА_3 04.08.2025 о 19:00 год. за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо своєї співмешканки ОСОБА_10 , за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті ст. 173-2 КУпАП.
У подальшому, постановою Хорольського районного суду Полтавської області від 05.08.2025 по справі № 548/1792/25, яка набрала законної сили 16.08.2025, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 173-8 КУпАП та піддано остаточному адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів дохід громадян, що становить 680 грн.
Отже, умисними, систематичними та протиправними діями ОСОБА_3 , направленими на вчинення домашнього насильства дляпотерпілої ОСОБА_11 , згідно висновку судової психологічної експертизи №СЕ-19/117-25/17955-ПС від 25.09.2025, є психотравмувальними, оскільки призвело до порушень в структурі особистості (ознаки дезадаптивного стану, а саме: наявність симптомів високої тривожності (нервозність, напруга, тремор, напади паніки та відчуття страху), ознаки стресу, ускладнила задоволення основних потреб (тенденції до фрустрації, викликаної незадоволеними потребами, що може проявлятися розчаруванням, роздратуванням, тривогою, розпачем), та виникла внаслідок словесних образ, обзивання нецензурними словами, погроз фізичною розправою, застосування фізичного впливу з боку ОСОБА_3 . Наведені обставини спричинили надмірні труднощі, пов`язані з дискомфортними умовами життя, постійним перебуванням у стані психологічного тиску, страху та емоційного перенапруження.
Таким чином, своїми діями, які виразилися в домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного та фізичного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбаченест. 126-1 КК України.
Крім цього, ОСОБА_3   в порушення Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно вчинив фізичне насильство по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_10 , із якою спільно проживав в одному будинку за адресою: АДРЕСА_2 та був пов`язаний спільним побутом, але не перебував у шлюбі, тобто вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством щодо особи, з якою перебував у сімейних відносинах, за наступних обставин.
Так, у в період із 09.10.2025 по 22.10.2025, але не пізніше 22.10.2025 у вечірній час доби (більш точної дати та часу не встановлено), ОСОБА_3 , перебуваючи у будинку за місцем фактичного спільного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , під час спільного вживання алкогольних напоїв, під час конфлікту, який виник між ним та його співмешканкою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи прямий умисел, спрямований на заподіяння їй тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх негативні наслідки, ігноруючи загальноприйняті норми сімейного побуту, схопив ОСОБА_10 , яка в цей час сиділа на ліжку, за голову та з достатньою силою декілька разів, але не менше трьох, ударив її тім`яною частиною голови об стіну.
Крім того, в період із 09.10.2025 по 22.10.2025, але не пізніше 22.10.2025 (більш точної дати та часу не встановлено), ОСОБА_3 , перебуваючи у будинку за місцем фактичного спільного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , після конфлікту, який виник між ним та його співмешканкою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка сиділа на ліжку, продовжуючи доведення свого злочинного умислу до кінця, ігноруючи загальноприйняті норми сімейного побуту, з достатньою силою наніс ОСОБА_10 множинні удари обома ногами в область грудини, лівої та правої частин тулубу.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілій ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забитої рани правої тім`яної ділянки голови, кровопідтічності м`яких тканин голови, правої лобно-тім`яної ділянки, правої скроневої ділянки, потиличної ділянки по середині, крововиливів під тверду мозкову оболонку тім`яно-скроневої ділянки справа та зі сторони основи черепу, крововиливів під м`яку мозкову оболонку в лобно-тім`яно-скроневих долях лівої півкулі, лобно-тім`яно-скроневих долях правої півкулі головного мозку, ділянки геморагічного забою головного мозку по базальних поверхнях скроневих долей правої та лівої півкуль, кровопідтічності м`яких тканин в проекції грудини, поперечного перелому тіла грудини, переломів ребер зліва 5-7 по середньо ключичній лінії, 8-9 по середньо підмишечній, 7 по лопатковій, переломів ребер справа 3-10 від середньо ключичної до передньо-підмишечної лінії, садна верхньої повіки лівого ока, синця лівого передпліччя, садна лівої гомілки та колінного суглобу, синця з садном правої гомілки, які несуть в собі ознаки прижиттєвості та які в своїй сукупності, згідно висновку експерта №202 від 01.12.2025, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя в момент їх спричинення (пункт 2.1.1. «Правил судово-медичного визначення ступенів тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України»).
Смерть ОСОБА_10 настала о 19:27 год. 22.10.2025 у реанімаційному відділенні КП «Лубенська лікарня інтенсивного лікування» Лубенської міської ради від закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку важкого ступеню з крововиливами в речовину мозку та під його оболонки.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразилисяв умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України.
Позиція обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.1 ст.125, ст.126-1 КК України визнав, підтвердив суду, що неодноразово наносив ОСОБА_10 тілесні ушкодження, а також між ним виникали конфлікти на побутовому ґрунті, вину у вчиненні злочину за ч.2 ст.121 КК України не визнав, при цьому не заперечував, що наносив в цей період ОСОБА_10 тілесні ушкодження, проте заперечував що саме вони стали причиною її смерті.
Прокурор у судовому засіданні просила визнати обвинуваченого ОСОБА_3 винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 125 КК України, статтею 126-1 КК України, частиною другою статті 121 КК України, та призначити покарання за ст. 125 ч.1 КК України- у вигляді громадських робіт на строк 200 годин; - за ст. 126-1 КК України- у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки; - ч. 2 ст. 121 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 10 (десять) років. На підставіст.70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 10 (десять) років. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку в законну силу. Строк відбуття покарання обвинуваченому рахувати з часу фактичного затримання. Питання речових доказів та витрат на проведення судових експертиз вирішити в порядку ст. 100,124 КПК України.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Незважаючи на часткове визнання вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, суд вважає, що його вина повністю доведена та підтверджується належними і допустимими доказами, а саме:
Допитаний в судовому засіданні свідок - ОСОБА_12 , староста Новоаврамівського старостату, показав суду, що ОСОБА_3 з початку спільного проживання з ОСОБА_10 наносив їй тілесні ушкодження, за вказаними фактами ОСОБА_10 особисто до нього зверталася для виклику поліції, неодноразово бачив на ній тілесні ушкодження у вигляді синців на руках, обличчі. За вказаними фактами за зверннями самї ОСОБА_10 у серпні 2025 здійснював виклики поліції, зокрема неодноразово проводив з ОСОБА_3 бесіди щоб він не трогав ОСОБА_10 . ОСОБА_3 також агресивно себе поводив щодо односельців, є конфліктною особою. ОСОБА_10 охарактеризував як тиху, спокійну, покладисту, зловживала алкогольними напоями. Востаннє бачив ОСОБА_10 днів за 5 до того як її забрали у лікарню, де вона і померла. Житло, в якому проживала ОСОБА_10 з ОСОБА_3 належало її матері; 
Допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які показали суду, що ОСОБА_10 постійно ходила із синцями та обличчі та тілі, скаржилася що ОСОБА_3 її постійно б`є, в тому числі із застосуванням палиці. Зокрема, свідок ОСОБА_13 повідомила, що влітку 2025 ОСОБА_10 приходила до неї в магазин і прохала викликати поліцію, оскільки ОСОБА_3 її побив, на тілі ОСОБА_10 вона бачила численні синці, щодо походження яких ОСОБА_18 вказувала що її побив ОСОБА_3 ;
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показав суду, що ОСОБА_18 постійно ходила в синцях від побоїв, скаржилася йому на ОСОБА_3 що останній наносить їй тілесні ушкодження, а він за неї заступався. Востаннє бачив ОСОБА_10 за 2 дні до смерті в неї вдома, яка сиділа на кроваті з обмотаною головою, на голові була велика гематома, а на шиї запечена кров. Саме він наполіг, щоб ОСОБА_3 звернувся за медичною допомогою для ОСОБА_10 , викликав «швидку».
Допитані в судовому засіданні - сімейний лікар ОСОБА_19 , який зазначив зокрема, що під час звернень ОСОБА_10 проявів епілепсії не проявляла, іноді її стан здоров`я був зумовлений надмірним вживанням алкоголю. 18.10.2025 ОСОБА_3 звертався до нього з приводу поганого самопочуття ОСОБА_10 , яка почувала себе недобре, її хитало та вона нічого не їсть. При огляді свіжих тілесних ушкоджень не виявив. 22.10.2025 ОСОБА_3 зателефонував та повідомив, що ОСОБА_10 себе погано почуває, на що порекомендував викликати «швидку»;
- парамедики ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , водій карети «швидкої допомоги» ОСОБА_22 , які під час приїзду на виклик 22.10.2025 виявили у ОСОБА_10 наявність на голові підшкірної гематоми, стан її був тяжким, при цьому ОСОБА_3 в присутності медиків вів себе агресивно.
- експерта ОСОБА_23 , який підтвердив свої висновки, викладені за результатами проведених судових медичних експертиз та роз`яснив, що встановлені ним під час розтину трупу ОСОБА_10 характер, вид, тяжкість тілесних ушкоджень та їх локалізація виключають, що вони утворилися від падіння та під час епілептичного нападу, оскільки для їх спричинення необхідна значна сила.
Суд вказані показання свідків оцінює як достовірні та правдиві, так покладає в основу обвинувачення .
Крім часткового визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його вина у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:
- витягом з ЄРДР по кримінальному провадженню № 12025175590000123 від 22.07.2025 року (т. 1, а.с. 120);
- протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.07.2025 року від ОСОБА_10 до правоохоронних органів з приводу того, що 20.07.2025 близько 20 години 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи у будинку за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , заподіяв тілесні ушкодження (т. 1, а.с. 126);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.07.2025, який проводився у ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області за адресою: вул. Незалежності, 80 м. Хорол , за участю потерпілої ОСОБА_10 , понятих ОСОБА_24 та ОСОБА_25 та фототаблицею до нього , згідно якого було встановлено тяжкості отриманих ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, їх локалізації та механізму утворення, що в повній мірі доводять обставини вчинення кримінальних правопорушень за ч.1 ст.125 КК України ( т. 1 , а.с. 134-140);
- витягом з ЄРДР по кримінальному провадженню № 12025175590000136 від 04.08.2025 року (т. 1, а.с.143);
- висновками судово-медичного експерта № 139 від 22.07.2025 року, згідно якого тілесні ушкодження у вигляді припухлості м?яких тканин в лівій тім?яно-потиличній області, синців в області обох плечей та лівому стегні утворилися від дії тупих предметів із обмеженими контактуючими поверхнями. Такими предметами могли бути як фаланги пальців кистей нападника так і внаслідок ударів ногами. Дані тілесні ушкодження кваліфікуються як ЛЕГКІ тілесні ушкодження (пункт 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступенів тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу N? 6 МОз України від 17.01.1995р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України»). Вищевказані тілесні ушкодження могли утворитися у вказаний строк та при вказаних обставинах, які вказані в описовій частині постанови та на які вказує підекспертна. Яких-небудь судово-медичних даних, які б вказували на взаєморозташування підекспертної та нападника в момент нанесення потерпілій тілесних ушкоджень - немає. Але можна припустити, що в момент отримання тілесних ушкоджень підекспертна могла знаходитися як у вертикальному так і горизонтальному положеннях тіла або близькому до них.Виходячи із кількості виявлених зовнішніх ушкоджень, заподіяних гр. ОСОБА_10 , їх характеру та розташуванню, можна припустити, що їй було нанесено не менше 5-ти ударів. Із них: по голові - не менше 1-го, в область правого плеча - не менше 2-х, в область лівого плеча-не менше 1-го, в область лівого стегна - не менше 1-го із силою достатньою для їх утворення. Яких -небудь тілесних ушкоджень, які б вказували на боротьбу та самооборону - не виявлено (т.1, а.с. 132-133) ;
- висновками судово-медичного експерта № 139 А/151 від 25.07.2025 року, згідно якого на основі даних судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_26 , враховуючи відомі обставини справи та відповідаючи на поставлені запитання тілесні ушкодження у вигляді припухлості м?яких тканин в лівій тім?яно-потиличній області, синців в області обох плечей та лівому стегні утворилися від дії тупих предметів із обмеженими контактуючими поверхнями. Такими предметами могли бути як фаланги пальців кистей нападника так і внаслідок ударів ногами. Дані тілесні ушкодження кваліфікуються як ЛЕГКІ тілесні ушкодження (пункт 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступенів тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу N? 6 МОЗ України від 17.01.1995р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України»). Вищевказані тілесні ушкодження могли утворитися у вказаний строк та при вказаних обставинах, які вказані в описовій частині постанови та на які вказує підекспертна. 2. Яких-небудь судово-медичних даних, які б вказували на взаєморозташування підекспертної та нападника в момент нанесення потерпілій тілесних ушкоджень - немає. Але можна припустити, що в момент отримання тілесних ушкоджень підекспертна могла знаходитися як у вертикальному так і горизонтальному положеннях тіла або близькому до них. 3,9. Виходячи із кількості виявлених зовнішніх ушкоджень, заподіяних гр. ОСОБА_10 , їх характеру та розташуванню, можна припустити, що їй було нанесено не менше 5-ти ударів. Із них: по голові - не менше 1-го, в область правого плеча - не менше 2-х, в область лівого плеча - не менше 1-го, в область лівого стегна - не менше 1-го із силою достатньою для їх утворення. Яких-небудь ушкоджень, які вказували на боротьбу та самооборону - не виявлено. 9. Утворення вищевказаних тілесних ушкоджень внаслідок нанесення ударів потерпілою іншій людині - не виявлено (т.1, ас. 147);
- протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.08.2025 року від ОСОБА_10 до правоохоронних органів з приводу того, що 03.08.2025 близько 04 години 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи у будинку за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , заподіяв тілесні ушкодження (т. 1, а.с. 151); 
- висновками судово-медичного експерта № 156 від 04.08.2025 року, згідно якого тілесні ушкодження у вигляді синців в правій лобній області та на лівому печі утворилися від не менш ніж дворазової дії тупих предметів 13 оомеженими контактуючими поверхнями.Такими предметами могли бути як фаланги пальців кистей нападника так і дерев`яна палиця. Дані тілесні ушкодження, як у своїй сукупності так і кожне окремо, кваліфікуються як ЛЕГКІ тілесні ушкодження (пункт 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступенів тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу N? 6 МОЗ України від 17.01.1995р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України»).Вищевказані тілесні ушкодження могли утворитися у вказаний строк та при вказаних обставинах, які вказані в описовій частині постанови та на які вказує підекспертна. Тьмяні синці по зовнішній поверхні середньої та нижньої третини правого плеча, по зовнішній поверхні середньої третини лівого плеча та по зовнішній поверхні середньої третини лівого стегна могли утворитися за 15 діб до моменту судово-медичного обстеження.Яких-небудь ушкоджень, які вказували на боротьбу та самооборону - не виявлено. 9. Утворення вищевказаних тілесних ушкоджень внаслідок нанесення ударів потерпілою іншій людині - не виявлено. (т.1, а.с. 155-156);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 07.08.2025 який проводився у ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області за адресою: вул. Незалежності, 80 м. Хорол , за участю потерпілої ОСОБА_10 ,обвинуваченого ОСОБА_3 та понятих та фототаблицею до нього , згідно якого було встановлено тяжкості отриманих ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, їх локалізації та механізму утворення, що в повній мірі доводять обставини вчинення кримінальних правопорушень за ч.1 ст.125 КК України ( т. 1 , а.с. 157-163);
- витягом з ЄРДР по кримінальному провадженню № 12025170590000248 від 04.08.2025 року (т. 1, а.с167);
- протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.08.2025 року від ОСОБА_10 до правоохоронних органів з приводу того, що ОСОБА_3 систематично вчиняє відносно ОСОБА_10 фізичне та психологічне домашнє насильство ( т. 1. а.с. 174);
- висновком судової психологічної експертизи №СУ-19/117-25/17955-ПС від 25.09.2025 потерпілої ОСОБА_10 , яким підтверджено негативні наслідки вчинюваних відносно неї ОСОБА_3 протиправних дій, що полягали у заподіянні тілесних ушкоджень, словесних образах, нецензурних висловлюваннях, залякуванні та погрозах, що призвели до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи (т.1, ас. 183-191);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 26.09.2025 який проводився за адресою АДРЕСА_2 , за участю обвинуваченого ОСОБА_3 та понятих та фототаблицею до нього,під час якого, відтворював механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 ( т.1, а.с. 207-212);
- витягом з ЄРДР по кримінальному провадженню № 12025170590000331 від 23.10.2025 року (т. 2, а.с29);
- протоколом огляду місця події від 22.10.2025; протоколом обшуку за адресою АДРЕСА_2 ( т. 3 а.с. 31-37,57-63);
- витягом з ЄРДР по кримінальному провадженню № 12025170590000248 від 04.08.2026 року (т. 1, а.с167);
- протоколом проведення слідчого експерименту за участі обвинуваченого від 24.10.2025, під час якого, пояснюючи механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_3 охарактеризував свої дії приступом люті на ґрунті вживання алкоголю, підтвердив та відтворив механізм своїх дій по ударам ОСОБА_10 головою об стіну та їх кількість ( двічі чи тричі) та подальше нанесення їй ударів ногами та руками в різні частини тіла, після яких ОСОБА_10 погано себе почувала, не могла самостійно рухатися (т.3, а.с.26-30);
- протоколом дослідження аудіозапису з носія інформації від 08.12.2025 року (т.3, а.с.46-49 ;
- висновками судових-медичних експертиз : №202 від 01.12.2025, згідно якого на трупі ОСОБА_10 встановлені множинні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забитої рани правої тім`яної ділянки голови, кровопідтічності м`яких тканин голови, правої лобно-тім`яної ділянки, правої скроневої ділянки, потиличної ділянки по середині, крововиливів під тверду мозкову оболонку тім`яно-скроневої ділянки справа та зі сторони основи черепу, крововиливів під м`яку мозкову оболонку в лобно-тім`яно-скроневих долях лівої півкулі, лобно-тім`яно-скроневих долях правої півкулі головного мозку, ділянки геморагічного забою головного мозку по базальних поверхнях скроневих долей правої та лівої півкуль, кровопідтічності м`яких тканин в проекції грудини, поперечного перелому тіла грудини, переломів ребер зліва 5-7 по середньо ключичній лінії, 8-9 по середньо підмишечній, 7 по лопатковій, переломів ребер справа 3-10 від середньо ключичної до передньо-підмишечної лінії, садна верхньої повіки лівого ока, синця лівого передпліччя, садна лівої гомілки та колінного суглобу, синця з садном правої гомілки, які несуть в собі ознаки прижиттєвості та які в своїй сукупності, згідно висновку експерта №202 від 01.12.2025, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя в момент їх спричинення. При цьому у висновку експерт зазначає , що в цілому вказані тілесні ушкодження не могли утворитися внаслідок однократного падіння з положення стоячи на площину та не характерні для нанесення власноруч; №202-Д-1 від 11.12.2025, згідно якого ОСОБА_10 завдано не менше 3 раз ударів в ділянку голови, не менше 4 раз ударів в ділянку грудної клітки, не менше 7 раз ударів в ділянку верхніх та нижніх кінцівок ( т. 3. а.с.117-121);
-висновками судово-медичних імунологічних експертиз речових доказів зі слідами біологічних речовин, вилучених під час обшуку в будинку за місцем спільного проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_10 (т.3, а.с. 147-234);
Згідно ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази суд визнає належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки, ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.
Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.
Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.02.2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» вирішуючи питання про те, з яким (прямим чи непрямим) умислом діяв винуватий, тобто для з`ясування змісту і спрямованості умислу, необхідно зважати на сукупність всіх обставин учиненого діяння і враховувати не тільки поведінку винуватого до, під час і після кримінального правопорушення, його взаємини з потерпілим, що передували події, кількість, характер і локалізацію поранень (поранення життєво важливих органів), заподіяних потерпілому, причин припинення злочинних дій, а й спосіб вчинення кримінального правопорушення, засоби і знаряддя злочину.
За нормативним визначенням умисне тяжке тілесне ушкодження (ст. 121 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України).
Тобто про наявність в обвинуваченого ОСОБА_3 умислу на умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілій свідчать зокрема, спосіб заподіяння тілесних ушкоджень, характер та локалізація тілесних ушкоджень, спрямованість ударів, а саме нанесення неоднократних одночасних ударів із прикладанням фізичної сили головою об стіну, подальших ударів руками і ногами в різні частини тіла потерпілої; характер та кількість отриманих потерпілою тілесних ушкоджень ( не менше 3 раз ударів в ділянку голови, не менше 4 раз ударів в ділянку грудної клітки, не менше 7 раз ударів в ділянку верхніх та нижніх кінцівок), враховуючи її зріст, вагу та фізичну перевагу обвинуваченого, - підтверджують умисність його дій, а тому суд вважає, що наносячи потерпілій ОСОБА_10 вище зазначені тілесні ушкодження обвинувачений усвідомлював суспільну небезпеку своїх дій, передбачав їх наслідки.
Суд критично оцінює позицію обвинуваченого про відсутність у нього умислу на заподіяння потерпілій будь-яких тяжких тілесних ушкоджень, оскільки стороною захисту в ході судового розгляду не подано жодних переконливих доводів чи допустимих доказів на підтвердження таких тверджень, тоді як судом установлено протилежне: навіть якщо ОСОБА_3 не бажав настання відповідних наслідків, він передбачав їх можливість за обставин, які сам створив.
Разом з тим, беручи до уваги обставини вчиненого злочину, поведінку та дії самого обвинуваченого , який не бажав своєчасно викликати швидку медичну допомогу, а в той час приховував та знищував сліди злочину. 
Слід звернути увагу і на той факт, що умисел ОСОБА_3 фактично був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю потерпілої, то відповідальність він повинен понести за тілесне ушкодження, яке було фактично заподіяне.
Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінальних правопорушень підтверджена та кваліфікує його дії за кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 125 КК України, статтею 126-1 КК України, частиною другою статті 121 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження; домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи ; умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу винуватого, зокрема по місцю проживання обвинувачений характеризується негативно, зловживає алкогольними напоями, схильний до агресивних проявів щодо оточуючих та створення конфліктних ситуацій. Скоєні ним кримінальні правопорушення пов`язані із домашнім насильством, які він вчинив маючи не зняту та непогашену судимість за вчинення особливо тяжкого злочину за ч.1 ст.115 КК України, обставини вчинення якого згідно вироку Лубенського міськрайонного суду від 10.06.2014 у справі №539/1029/14-к ( в даному випадку він наніс потерпілій різані рани лезом ножа та фрагментом дерев`яної палиці не менше ста ударів, які і стали причиною її смерті ) свідчать про схильність ОСОБА_3 до нанесення тілесних ушкоджень із проявами жорстокості до жінок. Умисне вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних із застосуванням домашнього насильства, що поєднане з фізичним насильством проти особи, з якою обвинувачений перебуває у фактичних сімейних відносинах тривалий час, підвищує ступінь суспільної небезпеки особи обвинуваченого та характеризує його особу, як схильну до вчинення фізичного насильства проти життя та здоров"я .
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, на підставі ст. 66 КК України, не встановлено. 
Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно ст. 67 КК України, судом встановлено рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.
З урахуванням наведених обставин суд погоджується з думкою сторони обвинувачення про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в умовах ізоляціїйого від суспільства . На думку суду, таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження нових злочинів і відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Підстав для застосування ст.69,75 КК України, на чому наголошувала сторона захисту, суд не вбачає, так як більш м`яке покарання не відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та не буде достатнім і необхідним для його виправлення внаслідок м`якості. До того ж, обставин, які б істотно знижували тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та надавали суду право переходу до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст.121 КК України.
Враховуючи вищенаведене, позиції прокурора, сторони захисту й думку потерпілого, суд доходить висновку про необхідність призначити ОСОБА_3 покарання - за ст. 125 ч.1 КК України- у вигляді громадських робіт на строк 200 годин; - за ст. 126-1 КК України- у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки; - ч. 2 ст. 121 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 9 (дев"ять) років. На підставіст.70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 9 (дев"ять) років, обравши строк, що є необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
При цьому, виходячи із тяжкості вчиненого злочину та загибелі людини в результаті його скоєння, особи обвинуваченого, його дій при вчиненні кримінального правопорушення, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням обвинуваченому за вчинене та попередження скоєння нових злочинів буде призначення йому покарання у виді реального позбавлення волі.
24.10.2025 року ухвалою слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області щодо обвинуваченого ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та він був затриманий о 11 години 10 хвилин 24 жовтня 2025 року.
З метою забезпечення в подальшому виконання вироку, суд вважає за необхідне залишити щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Відповідно до положень ст. 374 КПК України, арешт майна, накладений на підставі ухвал слідчого судді, слід скасувати.
Вчиненим кримінальним правопорушенням не завдано матеріальної шкоди.
Згідно із ч. 2 ст. 122 КПК України, залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким установам із Державного бюджету України.
Ч. 2 ст. 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.100, 370, 373-375 КПК України, ст.ст.65, 72 КК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 125 КК України, статтею 126-1 КК України, частиною другою статті 121 КК України та призначити йому покарання :
- за ст. 125 ч.1 КК України- у вигляді громадських робіт на строк 200 годин;
- за ст. 126-1 КК України- у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;
- ч. 2 ст. 121 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 9 (дев"ять) років.
На підставіст.70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначити  ОСОБА_3  покарання у вигляді позбавлення волі строком на 9 (дев"ять) років.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , рахувати з часу фактичного затримання, а саме з 11 години 10 хвилин 24 жовтня 2025 року.
Стягнути з  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шишаки, Хорольського району Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, на користь держави процесуальні витрати за проведення судової психологічної експертизи в сумі 17 374,10 (сімнадцять тисяч триста сімдесят чотири гривні 10 копійок ) гривень.
Речові докази:
- рушник рожевого кольору зі слідами РБК, хустка зі слідами РБК, рушник сірого кольору зі слідами РБК, наволочка з подушки зі слідами РБК, шапка зі слідами РБК, простирадло зі слідами РБК, футболка зі слідами РБК, рушник білого кольору зі слідами РБК, светр зі слідами РБК, паралоновий виріз з матрацу зі слідами РБК, фрагмент вати зі слідами РБК, хустка зеленого кольору зі слідами РБК, штани чорного кольору, камуфльована куртка, один відріз клейкої стрічки зі слідом папілярних узорів руки, на які ухвалою слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області 11.03.2025 справа №548/2385/25 накладено арешт - та якізберігаються у кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області - знищити;
- мобільний телефон марки «NOMI» з сім карткою НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 IMEI2: НОМЕР_3 на які ухвалою слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області 11.03.2025 справа №548/2385/25 накладено арешт - та які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області - повернути законному володільцю;
- зразок крові, змиви з лівої та правої рук та зрізи верхніх частин нігтьових пластин із піднігтьовим вмістом лівої та правої кистей рук ОСОБА_3 - які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області -знищити;
- оптичний CD-R диск із аудіозаписами - зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області від 24.10.2025 року.
Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку через Хорольський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст вироку негайно після проголошення вступної та резолютивної частини згідно ч.15 ст.615 КПК України вручити обвинуваченому, прокурору. 

  	Головуючий	ОСОБА_1