Справа № 502/286/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

28.04.2026           м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області 
у складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 
за участю:
секретаря судового засідання – ОСОБА_2 
прокурора – ОСОБА_3 
потерпілого – ОСОБА_4 
обвинуваченого – ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження,
внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 
за № 12025162150001637 від 29.12.2025
відносно: 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кілія Одеської області, з повною середньою освітою, проживаючого у фактичних шлюбних стосунках без реєстрації шлюбу, офіційно не працевлаштованого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, 
передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 382 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В період дії на всій території України воєнного стану, введеного із 05 години 30 хвилин 24 лютого 202 року строком на 30 діб  Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»  № 2102-IX від 24.02.2022, дію якого в подальшому було неодноразово продовжено (зокрема, на момент вчинення кримінального правопорушення продовжено строком на 90 діб Указом Президента України від 20.10.2025 № 793/2025, затвердженого Законом України № 4643-ІХ від 21.10.2025), будучи достовірно обізнаним про введення на всій території України воєнного стану, ОСОБА_5 28 грудня 2025 року приблизно о 03:20 (більш точного часу в ході судового розгляду не встановлено), маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи що його дії носять протиправних характер, діючи таємно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, перебуваючи біля магазину «Вікторія», який розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Шевченкове, вул. Музики, 75, шляхом пошкодження вікна проник до приміщення магазину, де в шухляді столу відшукав ключі від металевого сейфу та шляхом його відкриття таємно викрав грошові кошти, які в ньому знаходилися на загальну суму 118200 гривень. Після викрадення вказаних грошових коштів ОСОБА_5 місце вчинення кримінального правопорушення залишив, в подальшому розпорядившись ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Своїми діями ОСОБА_5 скоїв таємне викрадення чужого майна /крадіжку/, поєднане з проникненням у сховище, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.
Крім того, постановою Кілійського районного суду Одеської області від 05.12.2025, яка набрала законної сили 16.12.2025, ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40 800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу.
Далі, постановою Кілійського районного суду Одеської області від 11.12.2025, яка набрала законної сили 23.12.2025, ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40 800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років без вилучення транспортного засобу.
Надалі постановою Кілійського районного суду Одеської області від 12.12.2025, яка набрала законної сили 23.12.2025, ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40 800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років без вилучення транспортного засобу.
Відповідно до вказаних постанов ОСОБА_5 позбавлено права керування будь-яким транспортним засобом на строк п`ять років.
Однак ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, достовірно знаючи, що відповідно до вимог постанов Кілійського районного суду Одеської області він позбавлений права керування будь-якими транспортними засобами, діючи з прямим умислом, з метою невиконання постанов суду, що набрали законної сили, маючи реальну можливість їх виконати, 28.12.2025 о 16:30 в с. Шевченкове Ізмаїльського району Одеської області по вул. Українській, 58 керував транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Volkswagen Passat» р/н НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння.
Своїми діями ОСОБА_5 скоїв умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України.
За сукупністю кримінальних правопорушень ОСОБА_5 скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 382 КК України.
Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому обвинуваченні, а також заявлений до нього потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди визнав повністю. Зокрема, обвинувачений показав, що приблизно о 03:30 28.12.2025 він проходив повз магазин «Вікторія» по вулю. Музики в с. Шевченкове та вирішив проникнути до нього з метою вчинення крадіжки. Спочатку він намагався відкрити двері магазину, однак йому це не вдалося і він вирішив проникнути до приміщення магазину через вікно, яке було розбите на декілька уламків. Для цього ОСОБА_5 руками вийняв розбиті частини скла із вікна та через відповідне вікно проник до магазину, де в подальшому шляхом пошуку з метою виявлення грошових коштів знайшов в шухляді столу ключ, а в подальшому виявив сейф. Вказаний сейф ОСОБА_5 відкрив за допомогою знайденого в столі ключа та виявив в ньому велику суму грошових коштів, які на місці не переховував, проте погоджується із зазначеною у пред`явленому обвинуваченні сумою в 118 200 гривень. Зі вказаними викраденими грошовими коштами він покинув приміщення магазину та цього ж дня на викрадені кошти він спочатку за оголошенням придбав в м. Кілія автомобіль марки ВАЗ за ціною 700 доларів США, яку заплатив викраденими грошевими коштами у гривнях за визначеним курсом валют. Після придбання та під час руху вказаний автомобіль зламався. У зв`язку із чим ОСОБА_5 придбав ще один автомобіль, а саме – марки «Volkswagen» за ціною 900 доларів США, яку також сплатив викраденими у потерпілого ОСОБА_4 гривнями за визначеним курсом валют. Придбання вказаних автомобілів обвинувачений не оформлював у визначеному законодавством порядку, а просто отримав від їх володільців ключі та реєстраційні документи. Далі цього ж дня ОСОБА_5 був зупинений співробітниками поліції під час керування вказаним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та в подальшому він зізнався співробітникам поліції у вчиненій крадіжці та видав залишок викрадених коштів. Також обвинувачений зазначив, що йому було відомо про накладення на нього судом адміністративних стягнень у виді штрафів із позбавленням права керування транспортними засобами. Крім того, про заборону керувати транспортним засобами його повідомляли співробітники поліції під час складання наступних протоколів про адміністративні правопорушення за керування транспортним засобом без посвідчення водія. У судових дебатах та останньому слові обвинувачений зазначив, що розкаюється у вчиненому та просить суд його суворо не карати.
Крім визнання своєї вини обвинуваченим, його вина у пред`явленому обвинуваченні підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_4 , допитаного в ході судового розгляду.
Так потерпілий ОСОБА_4 надав показання про те, що він зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснює діяльність з роздрібної торгівлі переважно продовольчими товарами в магазині «Вікторія», розташованому по вул. Музики, 75 в с. Шевченкове Ізмаїльського району Одеської області. Вказаний магазин розпочинає свою роботу о 8:30 та у приміщенні магазину знаходиться металевий сейф для зберігання грошових коштів. Вранці 28.12.2025 потерпілому зателефонувала продавець магазину ОСОБА_6 , яка хотіла розрахуватись із постачальниками за поставлений товар і не виявила у сейфі грошових коштів, які в ньому залишались напередодні. Зокрема, потерпілий особисто увечері перераховував грошові кошти, які призначались для розрахунку із постачальниками та сума цих коштів різними купюрами склала 118 200 гривень. На питання продавця потерпілий повідомив, що гроші із сейфа він не брав. Після цього потерпілий прибув до магазину та на дверях побачив сліди, які свідчили про спроби їх зламу. Також потерпілий побачив, що із секції одного із вікон було вийняте скло, частини якого знаходились в приміщенні магазину. Після цього потерпілий викликав співробітників поліції на місце вчинення злочину. Також потерпілий зазначив, що ключ від сейфу зберігався у шухляді столу, яких знаходився у приміщенні магазину і вказаний ключ на момент виявлення факту зникнення грошей, знаходився на місці. Після того, як потерпілий переглянув відеозапис з камери в магазині, він побачив, як приблизно о 03:15 ночі обвинувачений у даному кримінальному провадженні проник до приміщення магазину та здійснив відповідну крадіжку. Заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілий підтримує та просить стягнути із обвинуваченого 79 100 гривень в рахунок відшкодування майнової шкоди, оскільки співробітники поліції повернули йому лише 39 100 гривень належних йому грошових коштів, вилучених у обвинуваченого. Крім того, в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди потерпілий просить стягнути з обвинуваченого 25 000 гривень, оскільки після вчинення крадіжки він був змушений звертатись до поліції, приїздити за викликами слідчого, що порушило його плани. Крім того, він був змушений призупинити роботу магазину через неможливість розрахуватись із постачальниками, що викликало для потерпілого тривалий стрес, порушення сну, підвищення тиску та змусило звернутися за медичною допомогою, вимагало докладати додаткові зусилля для відновлення нормальної життєдіяльності. Також потерпілий клопоче про передання йому придбаних за викрадені у нього обвинуваченим грошові кошти автомобілів, на які накладений арешт в ході досудового розслідування. 
Суд відповідно до положень ч. 6 ст. 22 КПК України зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків; при цьому клопотань про дослідження інших доказів в ході судового розгляду, учасники судового провадження не заявляли.
Згідно положень ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Оцінюючи наведені у мотивувальній частині вироку суду докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, суд приходить до висновку, що вони у своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять вину обвинуваченого у вчиненні відповідних кримінальних правопорушень та є достатніми для ухвалення обвинувального вироку.
Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує:
Відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Крім цього, суд враховує обставини та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, одне з яких є нетяжким, а інше тяжким злочином, дані, що характеризують особу обвинуваченого, зокрема, про те, що він не перебуває на спеціальних обліках у нарколога та психіатра, офіційно не працевлаштований, інвалідності не має, позитивно характеризується за місцем проживання.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що для перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченому має бути призначене покарання у виді позбавлення волі в межах відповідного виду покарання, визначеного санкціями ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 382 КК України з застосуванням ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, а саме: з огляду на різницю у їх тяжкості має бути застосований принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим призначеним покаранням.
Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, які пом`якшують покарання, висновок органу пробації, відповідно до якого виправлення обвинуваченого без позбавлення волі є можливим, оскільки він не становить високого ризику небезпеки для суспільства, а також беручи до уваги молодий вік обвинуваченого та вагітність його співмешканки, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, на підставі чого приймає рішення про його звільнення від відбування покарання з іспитовим строком відповідно до положень ст. ст. 75, 76 КК України, який слід встановити у максимально визначеному законом розмірі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 суд вирішує відповідно до наступних положень законодавства.
Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з положеннями ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, серед іншого, полягає: - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів ; - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Як зазначено в ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як зазначено в ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.
До початку судового розгляду потерпілим було заявлено позовні вимоги про стягнення з обвинуваченого 79 100 гривень в рахунок відшкодування спричиненої майнової та 25 000 гривень в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди.
Суд, з урахуванням визнання обвинуваченим цивільного позову та підтвердження, що залишок неповернутої суми грошових коштів, викрадених обвинуваченим становить 79 100 гривень, приходить до висновку, що розмір матеріальної шкоди є підтвердженим, а тому цивільний позов в цій частині підлягає задоволенню в повному обсязі.
Крім того, враховуючи, що потерпілий у зв`язку із вчиненням відносно нього кримінального правопорушення був змушений змінити своє життя, зокрема, виїздити за викликами до поліції на слідчі дії, відшукувати кошти для розрахунків із постачальниками, що беззаперечно, вимагало від нього докласти додаткових зусиль для організації його життя, а також враховуючи, що потерпілий переніс стрес, був змушений звертатися за медичною допомогою у зв`язку з погіршенням стану здоров`я та придати медичні препарати, що підтверджується наданими ним доказами, суд вважає що достатньою для відшкодування спричиненої йому моральної шкоди буде сума в 25 000 гривень, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Згідно з п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Таким чином, вилучені у обвинуваченого та належні потерпілому грошові кошти, які згідно його показань були йому повернуті, слід вважати повернутими потерпілому.
Належні обвинуваченому: куртка, штани та кросівки, які не є знаряддями вчинення кримінального правопорушення, мають бути повернуті обвинуваченому.
Відповідно до п. 6 ч. 9 ст. 100 КПК України гроші, цінності та інше майно, що одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, конфіскуються.
Згідно з ч. 10 ст. 100 КПК України під час вирішення питання щодо спеціальної конфіскації насамперед має бути вирішене питання про повернення грошей, цінностей та іншого майна власнику (законному володільцю) та/або про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Застосування спеціальної конфіскації здійснюється тільки після доведення в судовому порядку стороною обвинувачення, що власник (законний володілець) грошей, цінностей та іншого майна знав про їх незаконне походження та/або використання. У разі відсутності у винної особи майна, на яке може бути звернене стягнення, крім майна, яке підлягає спеціальній конфіскації, збитки, завдані потерпілому, цивільному позивачу, відшкодовуються за рахунок коштів від реалізації конфіскованого майна, а частина, що залишилася, переходить у власність держави.
Оскільки в судовому порядку стороною обвинувачення не доведено, що власники транспортних засобів знали про незаконне походження грошових коштів, які були передані їм обвинуваченим, а у визначеному законодавством порядку договори купівлі-продажу відповідних автомобілів не укладались і право власності на них обвинувачений не набув та згідно ухвали слідчого судді від 31.12.2025 арешт на автомобілі, ключі і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу накладений з метою забезпечення збереження речових доказів, а не з метою спеціальної конфіскації чи відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), відсутні підстави для спеціальної конфіскації відповідного майна та його після набрання вироком законної сили слід повернути обвинуваченому, як законному володільцю (користувачу).
Крім того, відсутні підстави для задоволення клопотання потерпілого про скасування обов`язку збереження автомобілів або забезпечення реальної передачі вказаних транспортних засобів за місцем проживання потерпілого, оскільки жодних доказів про те, що передання вказаних транспортних засобів потерпілому не відбулося, до клопотання не додано.
У зв`язку з ухваленням обвинувального вироку, з обвинуваченого слід стягнути документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта.
Арешт майна після набрання вироком законної сили слід скасувати.
Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався та підстави для його застосовування відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд 
У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 4 ст. 185 КК України – 5 років позбавлення волі;
- за ч.1 ст. 382 КК України – 3 роки позбавлення волі.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого призначеного основного покарання більш суворим основним покаранням, призначеним за даним вироком, остаточне покарання ОСОБА_5 визначити у виді 5 років позбавлення волі.
У відповідності до положень ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді 5 років позбавлення волі, якщо він на протязі 3 років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Іспитовий строк ОСОБА_5 відраховувати з дня проголошення вироку.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , - 79 100 гривень в рахунок відшкодування спричиненої майнової шкоди та 25 000 гривень в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди, всього 104 100 гривень.
Після набрання даним вироком законної сили скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 30.12.2025 на грошові кошти, а також куртку, штани і кросівки та арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 31.12.2025 на: автомобіль марки ВАЗ моделі 21099, темно зеленого кольору, номерний знак НОМЕР_2 ; автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Passat» сірого кольору з номерним знаком НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ; поліс № 22525952; ключі від автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Passat».
Після набрання даним вироком законної сили речові докази:
- грошові кошти в сумі 39 100 гривень вважати повернутими потерпілому ОСОБА_4 , як законною володільцю.
- куртку сірого кольору, штани сірого кольору, кросівки чорного кольору, а також автомобіль марки ВАЗ моделі 21099, темно зеленого кольору, номерний знак НОМЕР_2 ; автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Passat» сірого кольору з номерним знаком НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ; поліс № 22525952; ключі від автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Passat» повернути ОСОБА_5 .
Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави 5348,40 гривень витрат на залучення експерта за кодом класифікації доходів бюджету 24060300 «Інші надходження».
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого не застосовувати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Кілійський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, потерпілому і обвинуваченому.

Суддя 	ОСОБА_1