КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/1409/26

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Савонюка М.Я., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,- 
ВСТАНОВИВ:

До Кіровоградського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі – позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (надалі – відповідач), у якій просить суд, з урахуванням уточнених позовних вимог:
- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №11125002239 від 27.01.2026 щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 28.08.1984 по 03.04.1989 та період роботи з 01.08.1989 по 20.09.1994 згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.07.1977;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.07.1977, з 28.08.1984 по 03.04.1989 та з 01.08.1989 по 20.09.1994 та повторно розглянути його заяву від 19.01.2026 про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що 19.01.2026 звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-IV (надалі - Закон №1058-IV). Вказана заява була розглянута за принципом екстериторіальності.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Винницькій області №111250002239 від 27.01.2026 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. 
Вказує, що відповідачем не були зараховані періоди його роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці не зазначено дату видачі трудової книжки та дату народження особи. 
Вважає рішення відповідача протиправним, оскільки ним до пенсійного органу були надані всі необхідні документи, які підтверджують страховий стаж та право на призначення пенсії за віком, а відповідальність за правильність записів у трудовій книжці покладається на роботодавця, а не на працівника.
З цих підстав просить позов задовольнити.

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надало суду відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти задоволення позовних вимог.
На обгрунтування заперечень зазначає, що позивач 19.01.2026 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії за віком за нормами Закону №1058-IV. Вказана заява була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області та прийнято рішення від 27.01.2026 №111250002239 про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю визначеного Законом страхового стажу. 
Вказує, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 , оскільки записи до трудової книжки внесені з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58, а саме, на титульній сторінці не зазначено дату народження особи та відсутні дані дати заповнення трудової книжки; період трудової діяльності з 28.08.1984 по 03.04.1989 згідно довідки № 1/13/01-26 від 13.01.2026, оскільки довідка видана на підставі трудової книжки, а не згідно первинних документів. 
Вважає, що оскільки у позивача відсутній необхідний для призначення пенсії за віком страховий стаж, право позивача на призначення пенсії відсутнє.
З цих підстав просить відмовити у задоволенні позову.

18.03.2026 позивач подав суду заяву про усунення недоліків позовної заяви разом із позовною заявою, викладеній у новій редакції.
Будь-яких інших заяв, чи клопотань від учасників справи не надходило.

17.03.2026 ухвалою суду позовну заяву було залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю не більше 10 днів з дня вручення даної ухвали.
23.03.2026 ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження), витребувано у відповідача докази по справі.

Установивши фактичні обставини справи, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.
19.01.2026 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV (а.с. 48).
Указану заяву було розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
Рішенням №111250002239 від 27.01.2026 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відмовило у призначенні пенсії ОСОБА_1 з підстав відсутності достатнього страхового стажу. Визначено страховий стаж позивача 9 років 27 днів (а.с. 20). 
За поданими документами до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці не зазначено дату народження особи та відсутні дані дати заповнення трудової книжки; 
- період трудової діяльності з 28.08.1984 по 03.04.1989 згідно довідки №1/13/01-26 від 13.01.2026, оскільки довідка видана на підставі трудової книжки, а не згідно первинних документів. 
Листом від 24.02.2026 №1100-0303-8/11334 Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повідомило позивачу про прийняте відповідачем рішення №111250002239 від 27.01.2026 (а.с. 19).
Відповідно до наданої за вимогу ухвали суду копії трудової книжки позивача НОМЕР_1 вбачається, що на сторінці "1" відсутній запис про дату її заповнення та відомості про дату народження працівника (а.с. 56-59).
Відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_1 ОСОБА_1 28.08.1984 на підставі наказу №103к(а) прийнятий на роботу слюсарем 4-го розряду в Аджамський механізований загін Кіровоградської «Райсільхозхімії» (запис №3);
- 22.05.1985 переведений на роботу тракториста третього розряду (наказ №58-к від 22.05.1985, запис №4);
- 04.06.1989 позивач звільнений з роботи у зв`язку зі зміною місця проживання (наказ №38-к від 03.04.1989, запис №5). Поряд з цим, у місяці дати звільнення містяться виправлення у цифрі "6";
- 02.08.1989 наказом №31 від 01.08.1989 прийнятий на роботу слюсарем механозбірних робіт 3 розряду виробничого об`єднання «Азовмаш» (запис №6);
- 19.01.1990 переведений в заготівельно-комплектувальний цех №1 різником металу на ножицях і пресах третього розряду (наказ №3 від 19.01.1990, запис №7);
- 31.05.1993 звільнений за переведенням на фірму «Азоввагон» (наказ №71 від 14.04.1993, запис №8);
- 01.06.1993 наказом №38 від 21.09.1994 прийнятий на роботу різника металу на ножицях та пресах 3 розряду» заготівельного цеху №52 у фірму «Азоввагон» (запис №9);
- 20.09.1994 звільнений за власним бажанням (наказ №38 від 21.09.1994, запис №10).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовано Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-IV.
Статтею 1 Закону №1058-ІV визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.
Положеннями статті 9 Закону №1058-ІV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною першою статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01.01.2025 по 31.12.2025 - не менше 32 років.
Згідно частини 3 статті 26 Закону №1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу за наявності страхового стажу з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 15 до 23 років.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком у віці 65 років.
Під "страховим стажем" згідно частини 1 статті 24 Закону №1058-IV розуміють період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до пункту 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно зі статтею 62 Закону "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. 
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Надання інших додаткових документів, необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або у ній містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.
На дату оформлення позивачу трудової книжки НОМЕР_1 порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (далі – Інструкція №162).
Так, відповідно до пункту 1.1. Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців; трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. 
Пунктами 2.1.-2.2 Інструкції №162 передбачено, що заповнення трудових книжок і вкладишів до них здійснюється на мові союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округу, на території яких розташоване дане підприємство, установа, організація, і на офіційній мові СССР. 
Заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.
До трудової книжки заносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не записуються.
Пунктом 2.3. Інструкції №162 встановлено, що усі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи проводяться акуратно, пір`яною чи кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору; (п. 2.3 Інструкції №162).
Відповідно до пункту 2.9 Інструкції №162 у розділах Відомості про роботу, Відомості про нагородження, Відомості про заохочення трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається.
У графі 3 розділу Відомості про роботу у вигляді заголовка пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком в графі 1 ставиться порядковий номер запису, у графі 2 зазначається дата прийому на роботу. У графі 3 пишеться: Прийнятий або призначений в такий-то цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнято працівника, виробляються: для робітників - відповідно до найменуваннями професій, вказаних у Єдиному тарифно-кваліфікаційному довіднику робіт і професій робітників; для службовців - відповідно до найменуваннями посад, зазначених в Єдиної номенклатурі посад службовців, або відповідно до штатного розкладу (п. 2.13 Інструкції №162).
Згідно із пунктом 2.26 Інструкції №162 запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з дотриманням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 – дата звільнення; у графі 3 – причина звільнення; у графі 4 зазначається, на підставі чого внесено запис, - наказ (розпорядження), його дату та номер.
У разі звільнення робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п. 4.1 Інструкції №162).
Відповідно до пунктів 2.10-2.11 Інструкції №162 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по-батькові ініціалами), та дата народження зазначаються на підставі паспорта або свідоцтва про народження.
Освіта – середня, середня спеціальна та вища – вказується лише на підставі документів (атестата, посвідчення, диплома).
Запис про незакінчену середню або незакінчену вищу освіту також може бути здійснений лише на підставі відповідних документів (студентського квитка, залікової книжки, довідки навчального закладу тощо).
Професія чи спеціальність записується у трудовій книжці на підставі документа про освіту або іншого належно оформленого документа.
Після вказівки дати заповнення трудової книжки працівник підписом засвідчує правильність внесених відомостей.
Першу сторінку (титульний лист) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або друк відділу кадрів), де вперше заповнювалася трудова книжка.
Пунктом 18 постанови Ради Міністрів Української РСР і Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок Про трудові книжки робітників і службовців від 06.09.1973 №656 передбачено, що відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
З положень вказаного пункту постанови №656 від 06.09.1973 та пунктів 2.10-2.11 Інструкції №162 вбачається, що обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів. Власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Отже, відповідальним за заповнення трудової книжки вперше, в тому числі і внесення до неї записів на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки, є підприємство роботодавець, а відтак відсутня вина позивача в тому, що трудову книжку роботодавцем оформлено із порушенням.
Як встановлено судом, до загального страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці не зазначено дату видачі трудової книжки, а також дату народження ОСОБА_1 .
Суд зазначає, що у спірному випадку на сторінці "1", наданої відповідачем на вимогу суду, копії трудової книжки містяться записи про прізвище, ім`я та по-батькові позивача, освіту, професію, наявні підпис працівника, уповноваженої особи за оформлення трудової книжки та печатка підприємства-роботодавця. Поряд з цим, у графі «дата заповнення» та «дата народження» відомості відсутні. 
Водночас, Верховний Суд у постанові від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а висловив правову позицію, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження органами пенсійного фонду в реалізації особою конституційного права на соціальний захист та призначення пенсії. 
Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису законодавством не передбачено. Недоліки, наявні в трудовій книжці позивача, не залежали та не залежать від його волевиявлення, а отже, й не можуть впливати на його право на пенсійне забезпечення.
Як наголошує Європейський Суд з прав людини, розглядаючи спори щодо протиправності рішень суб`єкта владних повноважень, "…не застосовуйте закон відповідно до його букви, якщо це призведе до порушення легітимних цілей закону".
Суд також зауважує, що за змістом оспореного рішення підставою для не зарахування позивачу періодів його роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 була лише відсутність на титульній сторінці повної дати видачі трудової книжки. Жодних інших недоліків записів про трудові відносини у трудовій книжці не встановлено.
Отже, недотримання роботодавцем обов`язку внесення вищезазначених записів на першій сторінці трудової книжки позивача не спростовує факту існування фактичних трудових відносин.
На думку суду, наведені вище формальні порушення заповнення трудової книжки з боку роботодавця не можуть позбавити позивача права на врахування цих періодів роботи до страхового стажу.
Суд зазначає, що наявність сумнівів у відповідача відповідно до зазначеного законодавства, може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.
Окрім того, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Вищевказане узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №127/9055/17, від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а та від 12.09.2022 у справі №569/16691/16-а.
В той же час, відповідачем не подано жодного доказу про вжиття певних заходів з метою отримання інформації щодо достовірності інформації зазначеної у трудовій книжці позивача, натомість відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи позивача.
Що стосується зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи згідно трудової книжки з 28.08.1984 по 03.04.1989 та з 01.08.1989 по 20.09.1994, суд зазначає наступне.
Як встановлено судом, трудова книжка НОМЕР_1 містить записи про трудову діяльність ОСОБА_1 , зокрема за періоди з 28.08.1984 по 04.06.1989, з 02.08.1989 по 31.05.1993 та з 01.06.1993 по 20 09.1994.
Відповідні записи містять назву посад, які обіймав позивач, реквізити наказів щодо прийняття, переведення та звільнення з роботи, підписи уповноважених осіб, які засвідчені відбитками печаток роботодавців.
Разом з тим, у записі №5, а саме у місяці дати звільнення позивача з роботи, наявне виправлення в цифрі "6". Вказане не дозволяє встановити дійсну дату звільнення особи з роботи. Однак позивач просить зарахувати відповідний період роботи частково - по 03.04.1989, що відповідає даті наказу роботодавця №38-к про звільнення, а відповідний запис у трудовій книжці не містить жодних виправлень. Відтак, на переконання суду період роботи з 28.08.1984 по 03.04.1989 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.
Крім цього, факт наявності трудових відносин із Аджамським механізованим загоном Кіровоградської «Райсільхозхімії» додатково підтверджено довідкою №1/13/01-26 від 13.01.2026 (а.с. 47).
Позивач також просить зарахувати період роботи у виробничому об`єднанні «Азовмаш», починаючи з 01.08.1989, однак згідно відомостей запису №6 датою початку роботи є « 02.08.1989», тому саме з цієї дати і слід обраховувати страховий стаж.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі "Ковач проти України" від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі "Мельниченко проти України" від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 року тощо).
Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав. 
Суд також звертає увагу на те, що відповідно до частини 3 статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини 1 Європейської Соціальної хартії та частини 3 статті 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Враховуючи, що надана позивачем трудова книжка НОМЕР_1 містить записи про періоди його роботи із зазначенням професій, номерів та дат наказів про прийняття, переведення та звільнення з роботи, підписи уповноважених осіб, періоди його роботи з 28.08.1984 по 03.04.1989, з 02.08.1989 по 31.05.1993 та з 01.06.1993 по 20.09.1994, підлягають зарахуванню до його страхового стажу.
З урахуванням наведених норм чинного законодавства та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 №11125002239 від 27.01.2026, як такого, що прийнято з порушенням вимог законодавства щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду цього питання.
З огляду на наведене, порушене право позивача підлягає відновленню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.01.2026 про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 28.08.1984 по 03.04.1989, з 02.08.1989 по 31.05.1993 та з 01.06.1993 по 20.09.1994.
Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі — КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Дослідженням матеріалів справи встановлено, що відповідач приймаючи спірне рішення №11125002239 від 27.01.2026, діяв не на підставі Конституції та законів України.
Відповідачем не доведено правомірність свого рішення, натомість з матеріалів справи вбачається порушення прав позивача.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом часткового задоволення позову.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 статті 139 КАС України). 
Оскільки позов задоволено частково, суд стягує на користь позивача судовий збір у сумі 1064,96 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 241 — 246, 255 КАС України, суд -
ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій — задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №11125002239 від 27.01.2026 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.01.2026 про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 28.08.1984 по 03.04.1989, з 02.08.1989 по 31.05.1993 та з 01.06.1993 по 20.09.1994.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (код ЄДРПОУ 13322403, вулиця Хмельницьке шосе, 7, місто Вінниця, Вінницька область, 21100) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) грн 96 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 30 квітня 2026 року.
Повне найменування учасників справи:
Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ).
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (код ЄДРПОУ 13322403, вулиця Хмельницьке шосе, 7, місто Вінниця, Вінницька область, 21100).

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК