Справа № 404/6683/25 
Номер провадження 2/404/2285/25 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року  м. Кропивницький

Фортечний районний суд міста Кропивницького в складі: 
головуючої судді - Варакіної Н.Б.
участю секретаря – Кірової А.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, вул. Смаль-Стоцького, 1, к. 28, 4-й поверх, м. Львів, 79029) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2025 року до суду звернулося з позовною заявою ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 19 301 грн. та судових витрат.
В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 15 грудня 2020 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №2638889, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти у гривні у розмірі 5 000 грн. на умовах визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.
Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. 
Однак, відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору.
Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 19301 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту – 4500 грн.; заборгованість за процентами – 14451 грн.; заборгованість за комісією – 350 грн. 
23 березня 2021 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали договір відступлення прав вимоги №65-МЛ. 
Згідно вищевказаного договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №2638889 від 15 грудня 2020 року.
Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, у зв`язку з чим ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» вимушене звернутись із даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у судовому порядку з метою захисту та поновлення порушених прав, а саме повернення кредитних коштів, відсотків та комісії у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором.

Ухвалою Фортечного районного суду міста Кропивницького від 23 вересня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.
16 жовтня 2025 року ухвалою Фортечного районного суду міста Кропивницького здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, цивільної справи до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

03 листопада 2025 року від представника відповідача, адвоката Кузнєцова О.В. надійшов відзив, у якому зазначено наступне. Вказує, що позивачем не доведено факту укладення між сторонами кредитного договору. 
Копія електронного документа, наявна в матеріальній справі, без підписів сторін, унеможливлює ідентифікацію його підписантів, зміст її не захищений від внесення правок та викривлення, а тому прийняття рішення на основі паперової копії електронного доказу не відповідає нормам статей 77, 78, 79, 95, 100 ЦПК України, ст. 1055 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та принципу безпосереднього дослідження доказів судом. 
Ненадання позивачем оригіналу кредитного договору, не дозволяє встановити дійсний зміст його істотних умов. Копія електронного документа без підписів унеможливлює ідентифікацію його підписантів, зміст її не захищений від внесення правок та викривлення, а тому прийняття рішення на основі паперової копії електронного доказу не відповідає нормам статей 77, 78, 79, 95, 100 ЦПК України, ст. 1055 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та принципу безпосереднього дослідження доказів судом. 
Відсутні докази того, що відповідач і кредитор підписували договір та усі додатки до нього будь-яким способом, а сукупність цифр і літер як «підпису» відповідача, тотожній відбиток підпису і печатки первісного кредитора методом механічного копіювання на всі копії (кредитного договору, таблиці-графіка платежів, паспорта споживчого кредиту) могли бути нанесені будь-якою особою - відповідачу примірників оригіналів договору з підписами ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» не надавалося. 
За відсутності оригіналу кредитного договору не можна встановити достовірно, чи був взагалі він укладений в імперативній письмовій формі, які його умови, у тому числі розміри процентної ставки, строк кредитування та загальна вартість кредиту були погоджені у письмовій формі, а до текстів доказів, односторонньо виготовлених та наданих позивачем у копіях для подання до суду, могли бути внесені будь-які відомості, вигідні позивачу, саме тому такі копії, не підтверджені оригіналами, підлягають відхиленню.
Згідно умов долученого до справи договору про споживчий кредит №2638889 від 15 грудня 2020 року передбачено наступне: п.1.2. - сума кредиту становить 5000,00 грн. п.1.3. - кредит надається строком на 15 днів з 15.12.2020р. п.1.4. - термін (дата) повернення кредиту і сплата комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 30.12.2020р. п.1.5.2. – проценти за користування кредитом: 660 грн., які нараховуються за ставкою 0,88% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку кредитування. Тип процентної ставки – фіксована. п.2.4.1. - позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого в п.1.4. Договору.
Таким чином, сторони погодили строк кредитування в 15 днів, з 15.12.2020 по 30.12.2020р. та встановили плату за користування кредитними коштами із розрахунку 0,88% на день, що за весь строк кредитування складає 660 грн. 
При цьому, матеріали справи не містять доказів укладення між сторонами додаткової угоди, якою би сторони змінили п.1.3. Кредитного договору, щодо продовження строку кредитування та п.1.4. щодо кінцевого терміну (строку) повернення кредиту та процентів.
Так, згідно ч.7 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною. 
Тобто продовження строку користування кредитом має здійснюватися виключно шляхом укладення додаткового договору, за домовленістю сторін. 
Таким чином, умова пункту 2.3. Кредитного договору про можливість продовження строку кредитування без укладення відповідної додаткової угоди, в силу ч.7 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною. 
З урахуванням цього правила, позивачем, всупереч встановленого для нього тягаря доведення обставин, не доведено, а відповідачем заперечується факт укладання додаткового 
договору про продовження строку кредитування за договором про споживчий кредит №2638889 від 15.12.2020 року, зі строком дії з 15.12.2020 року по 14.01.2021 року. 
При цьому інформація, яка викладена у «Відомостях про нарахування та погашення», не може вважатися належним та допустимим доказом, який би підтверджував факту видачі кредитних коштів, його обслуговування та конкретне призначення платежу при погашенні відповідачем заборгованості.
Жодних первинних документів позивачем надано не було і матеріали справи їх не містять.
В пункті 1.5.2. Договору чітко визначено, що проценти за користування кредитом складають 660.00 грн., які нараховуються за ставкою 0,88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована.
По закінченню строку кредитування (30.12.2020р.), через скрутне фінансове становище, відповідач частково сплатив заборгованість за кредитним договором в розмірі 1303,00 грн., з яких 643,00 грн. на погашення тіла кредиту та 660,00 грн. на погашення процентів. В той же час, згідно позовних вимог, позивач вимагає стягнення 4500,00 грн. по тілу кредиту та 14 451,00 грн. процентів. 
Згідно долученої до позову «Відомості про нарахування та погашення» вбачається, що позивач нарахував 660,00 грн. за період з 15.12.2020 по 30.12.2020р., однак продовжив нараховувати проценти після спливу зазначеного в договорі строку кредитування, а саме:- 15 днів (з 31.12.2020 по 14.12.2020) за ставкою 0,88% на день, в загальному розмірі 594,00 грн. та - 60 днів (з 15.01.2021 по 15.03.2021) за ставкою 5,00 % на день, в загальному розмірі 13500 грн.
Оскільки доказів продовження строку кредитування (зміни дати повернення всієї суми кредиту) матеріали справи не містять, нарахування позивачем заборгованості по процентам в сумі 14451,00 грн. є незаконним, а їх стягнення безпідставним. Враховуючи здійснені погашення відповідачем, станом на дату подачі позову заборгованість по кредитному договору має становити 4357,00 грн., яка складається із простроченої заборгованість по тілу кредиту в розмірі 4357,00 та комісії в розмірі 350,00 грн.
Відповідач заявляє клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката по даній справі до 3000,00 грн. При цьому, в разі часткового задоволення позовних вимог, просив стягнути витрати на правову допомогу пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

11 листопада 2025 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено наступне. Представник позивача зазначає, що 15.12.2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» було укладено кредитний договір №2638889. 
ТОВ «Мілоан» надіслало відповідачеві одноразовий ідентифікатор із кодом для підписання договору у вигляді SMS повідомлення на номер телефону відповідача, який той використав для підписання відповіді про прийняття пропозиції товариства щодо укладення кредитного договору №2638889 від 15.12.2020 року, що зафіксовано в ІТС товариства.
Кредитний договір №2638889 від 15.12.2020 року є укладеним в електронній формі.
При укладенні договору позичальник підтвердив, що інформація щодо порядку видачі, суми кредиту, комісії, річної процентної ставки, строку кредиту, правила надання фінансових послуг йому надані з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. 
Згідно п. 6.5 кредитного договору №2638889 від 15.12.2020 року, сторони погодили, що цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. 
Відповідач здійснив волевиявлення щодо укладення договору шляхом направлення підписаної електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповіді про прийняття пропозиції укласти кредитний договір №2638889 від 15.12.2020 року.
Відповідач та ТзОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Позивачем на момент звернення з позовною заявою до суду було надано усі можливі та наявні докази укладення кредитного договору та перерахування коштів позичальнику, які були передані первісним кредитором згідно договору про відступлення права вимоги №2638889 від 15.12.2020 року.
Позивачем надані належні та достатні докази перерахунку коштів на картковий рахунок відповідача, що посвідчують виникнення заборгованості за укладеним кредитним договором та відображають нарахування впродовж строку кредитування.
У період з 15.01.2021 по 15.03.2022 року після спливу строку кредитування з урахуванням пролонгації згідно умов п. 2.3.1.1 кредитного договору відповідач продовжив користування кредитними коштами. 
Тому пролонгація здійснювалась на стандартних умовах згідно п. 2.3.1.2 кредитного договору. 
Відповідно до п. 2.3.1.2 кредитного договору позичальник може збільшити строк кредитуванняна 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. 
Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору.
Тобто, відповідач продовжив користування кредитними коштами, але не здійснював погашення за тілом кредиту та нарахованими відсотками, тому нарахування відсотків за пролонгацію здійснювались за підвищеною ставкою – 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 
Факт, що пролонгація відбувається лише у випадку продовження користування позичальником грошовими коштами та на вимогу позичальника. Тобто, відповідач за власною волею виявив бажання щодо продовження строку кредитування та користування кредитними коштами, для цього згідно умов кредитного договору сплатив комісію за пролонгацію та нараховані відсотки протягом періоду пролонгації вже після закінчення строку кредитування, вказаного в договорі. 
Доказом цьому є наявна в матеріалах справи відомість про щоденні нарахування та погашення, що чітко відображає послідовність здійснених платіжних операцій згідно вище вказаних пунктів договору. 
Відповідачу надавалась інформація щодо умов договору, з якою він ознайомився та підтвердив підписом факт ознайомлення із кредитним договором. Підписуючи даний договір відповідач погодився, що він до його підписання ознайомився з усіма умовами, на яких ТОВ «Мілоан» здійснює кредитування, а також свідомо обрав умови, викладенні у кредитному договорі. Наявність підписів сторін на електронному договорі згідно ч.12 ст.11 Закону України «Про електрону комерцію» підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останні. 
ОСОБА_1 ознайомившись та підписавши кредитний договір, свідомо прийняв на себе зобов`язання сплатити отримані кошти згідно умов кредитного договору. Також, ОСОБА_1 , коли вніс платіж за пролонгацію для подальшого продовженого користування кредитними коштами, усвідомлював, на яких умовах здійснювалась така пролонгація (на які він погодився, коли укладав кредитний договір). Отже, відповідач свідомо та за власним бажанням продовжував користуватись кредитними коштами та вчинив для цього усі необхідні згідно умов кредитного договору дії.
Позивач заперечує проти твердження відповідача про необґрунтованість розміру витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн., оскільки така сума є обґрунтованою, відповідає середнім ринковим розцінкам на аналогічні послуги в Україні та узгоджується з положеннями чинного законодавства і судової практики.

02 квітня 2026 року до суду від представника відповідача, адвоката Кузнєцова О.В. надійшли додаткові письмові пояснення. Вказано, що дійсно, в п.2.3. Кредитного договору передбачена можливість пролонгації кредиту, однак за умови дотримання певної процедури, а саме: така пролонгація можлива лише за умови наявності відповідної пропозиції позикодавця має право на продовження строку користування/повернення кредиту та здійснення позичальником конкретних дії передбачених розділом 6 Правил, у т.ч. сплати комісії за продовження кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. 
При цьому, згідно п.6.10. Правил, за кредитами PDL, позичальник має право на власний вибір здійснити часткове погашення заборгованості або продовжити строк користування/повернення кредиту (далі – пролонгація) на таких самих умовах (якщо інше не встановлено умовами пропозиції) на певну кількість днів, якщо пропозиція товариства про пролонгацію доступна на сайті товариства або в програмно-технічних комплексах самообслуговування учасників платіжних систем чи інших осіб з якими товариство уклало відповідні угоди. 
Товариство розміщує пропозицію про можливість пролонгації кредиту виходячи з положень внутрішніх документів та клієнтської історії позичальника в товаристві. Відсутність пропозиції товариства означає неможливість пролонгації кредиту для Позичальника. 
Згідно п.6.11. Правил, для пролонгації PDL кредиту, позичальник має сплатити комісію за пролонгацію кредиту. Змістом пропозиції товариства про пролонгацію PDL кредиту, що розміщена згідно п.6.10. цих Правил, також може бути передбачено умову щодо сплати позичальником певної частки нарахованих процентів/комісій та/або повернення певної частки суми кредиту. Загальна сума перелічених вище складових становить платіж, необхідний для продовження строку користування/повернення кредиту Позичальником.
Згідно п.6.13. Правил, розміщена на відповідних сторінках сайту товариства та/або у програмно-технічних комплексах самообслуговування інформація про можливість пролонгації PDL кредиту з визначеною відповідно до п.6.11 Правил сумою до сплати та строком пролонгації кредиту є пропозицією (офертою) товариства до позичальника про укладення угоди про внесення змін до кредитного договору щодо продовження строку повернення PDL кредиту. 
Згідно п.6.14. Правил, якщо Позичальник здійснить на користь Товариства платіж у сумі визначеній пропозицією та розрахованій відповідно до п.6.11. Правил, ця дія Позичальника є прийняттям пропозиції Товариства (акцептом) про укладення угоди про внесення змін до кредитного договору щодо продовження строку повернення PDL кредиту на кількість днів визначену в пропозиції та безумовно засвідчує бажання та волевиявлення Позичальника продовжити строк користування/повернення кредиту. 
Згідно п.6.15. Правил, при сплаті через сайт Товариства, розрахунок суми платежу та всі необхідні реквізити платежу додаються автоматично. При сплаті у інший спосіб при оформленні платіжних документів для переказу коштів, що засвідчуватиме волевиявлення Позичальника про продовження строку користування/повернення кредиту та прийняття пропозиції про укладення угоди Позичальник у графі «призначення платежу» вказує: «продовження кредиту на № днів», номер кредитного договору, ПІБ та РНОКПП позичальника. 
Крім того, згідно п.2 Додатку №1 до Кредитного договору, сторони домовились, що у випадку зміни будь-яких відомостей зазначених у Графіку розрахунків у зв`язку з частковим погашенням заборгованості та/або продовженням строку повернення кредиту, Позичальник доручає Товариству самостійно оновити (актуалізувати) графік розрахунків, шляхом внесення у нього відповідних змін або викладення його у новій редакції та розмістити дані графіку в Особистому кабінеті Позичальника на веб сайті Товариства.
Для підтвердження факту пролонгації кредиту, необхідна наявність доказів доведення до позичальника пропозиції (оферти) кредитодавцем із зазначенням конкретних її умов, доказів її прийняття (акцепту) позичальником у вигляді первинних документів із зазначенням конкретного призначення платежу, а також доказів оновлення Графіку розрахунків. В той же час, в якості підтвердження пролонгації кредиту, позивач посилається лише на «Відомість про щоденні нарахування та погашення», яка нібито складена ТОВ «Мілоан». Вказаний документ не містить відомостей про особу відповідальну за його складання, він складений в односторонньому порядку та не підтверджений жодними первинними бухгалтерськими документами, в розумінні 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Крім того, вказана відомість не підтвердження призначення платежу, з яким відповідач вносив свій платіж на погашення кредиту і жодних первинних документів позивачем надано не було. Також матеріали справи не містять доказів складання та доведення до відповідача оновленого графіку розрахунків.
Перед укладенням кредитного договору та в самому кредитному договорі сторони погодили максимальний розмір процентів за користування кредитом в межах строку кредитування в розмірі 660,00 грн.
Неповернення позичальником кредитних коштів у визначений п.1.4 договору строк, є неправомірною поведінкою, зокрема неповерненням кредиту у визначений договором строк, що виключає право кредитодавця нараховувати проценти у розмірі встановленому п.1.6. Кредитного договору. 
В даному випадку права позивача можуть бути захищені шляхом застосування механізму, визначеного ч.2 ст. 625 ЦК України, однак позивач не заявляв вимог про стягнення процентів за неправомірне користування чужими кредитними коштами.
Враховуючи погашення відповідачем коштів в розмірі 1303,00 грн., заборгованість відповідача по кредитному договору становить 4707,00 грн., яка складається із простроченої заборгованість по тілу кредиту в розмірі 4000,00 грн. (5000-1000), заборгованості по процентам в розмірі 357,00 грн. (660-303) та комісії в розмірі 350,00 грн.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином. 
За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що 15.12.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №2638889, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти в гривні у розмірі 5000 грн. на умовах визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.
Згідно п. 7.1. кредитного договору визначає, що цей договір, що складається з Правил та індивідуальної частини набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п.2.1 цього Договору. 
Строк дії цього Договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. 
Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. 

Однак, відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору. 
У порушення вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач не виконав свої зобов`язання – не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом. 
У зв`язку із відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідача утворилася заборгованість за кредитним договором. 
Відповідно до ч. 1,2 ст. 205 ЦК України - правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. 
Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. 
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ч.12 ст. 11 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. 
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. 
У п.6 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію», визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. 
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. 
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). 
Відповідно до пункту 6.1, 6.2 кредитного договору – цей кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційнотелекомунікаційній системі Товариства. 
Розміщені в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). 
Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього Кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). 
Після укладення цей Кредитний договір розміщується в Особистому кабінеті Позичальника. 
Також у п. 6.4, 6.5 кредитного договору зазначається, що укладення Товариством Кредитного договору з Позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом Кредитного договору, який підписаний власноручним підписом Позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. 
На підтвердження укладення кредитного договору надано анкету - заяву на кредит №2638889 від 15.12.2020 року; договір про споживчий кредит №2638889 від 15.12.2020 року; довідку про ідентифікацію. 
Згідно п. 2.1 кредитного договору кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок. 
На підтвердження виконання Товариством зобов`язань щодо перерахування коштів за кредитним договором надано платіжне доручення про успішне перерахування коштів за кредитним договором №2638889 від 15.12.2020 року. 
З гідно п. 2.2.2. договору нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору. 
Відповідно до п. 2.2.3. нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку фактичного користування кредитом Позичальником, включаючи строк,що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначеним п.1.4, якщо Позичальник всупереч умовам цього Договору продовжує користуватись кредитом, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 Договору. 
Отже, термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, у зв`язку з чим ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» вимушене звернутись із даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у судовому порядку з метою захисту та поновлення порушених прав, а саме повернення кредитних коштів, відсотків та комісії у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором. 
Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 19301 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту – 4500 грн.; заборгованість за процентами – 14451 грн.; заборгованість за комісією – 350 грн. 
23 березня 2021 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали договір відступлення прав вимоги №65-МЛ (договір додається). 
Згідно вищевказаного договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №2638889 від 15.12.2020 року.
За змістом ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ст. ст. 526,530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч.2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики.
Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно анкети-заяви на кредит №2638889 від 15.12.2020р., відповідач просив надати йому кредитні кошти в розмірі 5000,00 грн., строком на 15 днів (з 15.12.2020р. по 30.12.2020) та сплатою загальної заборгованості в розмірі 6010,00 грн., з яких: 5000,00 тіло кредиту, комісія за надання кредиту – 350,00 грн. та проценти за користування кредитом 660,00 грн.
Згідно рішення кредитора ТОВ «Мілоан» по заяві №2638889 від 15.12.2020р., кредитор погодив наступні умови кредитування: сума кредиту – 5000,00 грн., строк кредитування - 15 днів, комісія за надання 7,00% одноразово, ставка процентів 0,88% за кожен день користування. 
Згідно п.1.5. Кредитного договору, загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити Позичальник за цим договором (без врахування суми (тіла) кредиту), складають 1010,00 грн. в грошовому виразі та 492,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка).
Згідно п.1.5.2. Кредитного договору, проценти за користування кредитом: 660,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 
Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. 
Згідно Додатку №1 до Кредитного договору, сторони погодили Графік розрахунків, згідно якого Позичальник зобов`язався погасити заборгованість в загальному розмірі 6010,00 грн., з яких: 5000,00 тіло кредиту, комісія за надання кредиту – 350,00 грн. та проценти за користування кредитом 660,00 грн. 
Згідно п.4 ч.1 ст.1. Закону України «Про споживче кредитування», - загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. 
Згідно ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). 
Таким чином, перед укладенням кредитного договору та в самому кредитному договорі сторони погодили максимальний розмір процентів за користування кредитом в межах строку кредитування в розмірі 660,00 грн. 
Щодо процентної ставки в розмірі 5,00% за кожен день користування кредитом, передбаченої в п.1.6. Кредитного договору, слід зазначити наступне.
Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України , оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 
При цьому, у постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за №910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. 
Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. 
Отже, не дивлячись на те, що підвищені проценти за користування кредитними коштами, передбачені в п.1.6. Договору визначаються як стандартна процентна ставка, очевидним є факт, що її нарахування передбачене у разі не виконання позичальником умов кредитного договору, а саме - неповернення кредитних коштів у встановлений п. 1.3-1.4.Договору 15-ти денний строк (термін) кредитування, тобто фактично є санкцією. Пролонгація дії кредитного договору без ініціативи позичальника (п. 2.2.3 Договору) за змістом укладеного Кредитного договору, пов`язується виключно з неповерненням кредитних коштів у визначений п. 1.4. договору строк, що не узгоджується з Правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 27 липня 2021 року за №910/18943/20, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною. За таких обставин, неповернення позичальником кредитних коштів у визначений п.1.4 договору строк, є неправомірною поведінкою, зокрема неповерненням кредиту у визначений договором строк, що виключає право кредитодавця нараховувати проценти у розмірі встановленому п.1.6. Кредитного договору. 
В даному випадку права позивача можуть бути захищені шляхом застосування механізму, визначеного ч.2 ст. 625 ЦК України, однак позивач не заявляв вимог про стягнення процентів за неправомірне користування чужими кредитними коштами. 
В той же час, згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду висловленої у постанові від 23.05.2018 у справі №910/1238/17, Верховний Суд розмежовує ці два поняття, а саме: «ПРОЦЕНТИ ЗА КОРИСТУВАННЯ КРЕДИТОМ – проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. 
Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України. ПРОЦЕНТИ ЗА НЕПРАВОМІРНЕ КОРИСТУВАННЯ ЧУЖИМИ ГРОШОВИМИ КОШТАМИ – проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування».
В той же час, Позовна заява не містить жодних посилань на ч.2 ст.625 ЦК України, а позовні вимоги включають виключно стягнення процентів за користування кредитом.
Оскільки доказів продовження строку кредитування (зміни дати повернення всієї суми кредиту) матеріали справи не містять, нарахування позивачем процентів в період з 31.12.2020 по 15.03.2021р. (поза межами строку кредитування) в сумі 14094,00 грн., є незаконним, а їх стягнення безпідставним. 
Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 31.05.2022 у справі №194/329/15-ц, загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, якими суд керувався при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо. Суд має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти». 
Враховуючи погашення відповідачем коштів в розмірі 1303,00 грн., заборгованість відповідача по кредитному договору становить 4707 грн., яка складається із простроченої заборгованість по тілу кредиту в розмірі 4000 грн. (5000-1000), заборгованості по процентам в розмірі 357,00 грн. (660-303) та комісії в розмірі 350,00 грн.
Враховуючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню та на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягає стягненню з відповідача заборгованість за договором у розмірі 4707 грн.
Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, судовий збір у розмірі 590,82 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7 000грн.
Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із статтею 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: - у разі задоволення позову - на відповідача; - у разі відмови в позові - на позивача; - у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження надання правової допомоги, позивачем надано договір про надання правничої допомоги, акт наданих послуг, детальний опис наданих послуг , ордер на надання правничої (правової) допомоги.
Загальна вартість наданих позивачу послуг правничої допомоги складає 7000 грн.
Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаних розмірах, адже вказані розміри мають бути доведеними, документально обґрунтованими та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі №753/15687/15.
При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною.
Таким чином, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, з урахуванням наявних у справі доказів фактично понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг їх адвокатів зі: складністю справи та виконаних адвокатами робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатами на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатами послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторін, відсутністю заперечень сторін на розмір заявлених ними витрат, суд дійшов висновку про стягнення відшкодування судових витрат, понесених у суді на професійну правничу допомогу у сумі 3500 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 81, 89, 133, 141, 223, 258-261, 263-268, 274, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, вул. Смаль-Стоцького, 1, к. 28, 4-й поверх, м. Львів, 79029) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, вул. Смаль-Стоцького, 1, к. 28, 4-й поверх, м. Львів, 79029) заборгованість у розмірі 4707 грн., 590,82 грн. судового збору та 3 500 грн. витрат понесених на правничу допомогу.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити. 
Рішення суду може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його складення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.
Рішення складено та проголошено 29 .04.2026.

Суддя Фортечного районного суду 
міста Кропивницького Н. Б. Варакіна