ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

27 квітня 2026 року 	Справа № 160/4614/26  	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді	Юркова Е.О. 	 	
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:
26 лютого 2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 з вимогами: 
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” у розмірі 30 000,00 гривень (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань) за жовтень 2025 року, листопад 2025 року та грудень 2025 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” у розмірі 30 000,00 гривень (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань) за жовтень 2025 року, листопад 2025 року та грудень 2025 року.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . З 28.07.2025 року по 21.12.2025 року перебував на посаді заступника командира роти з психологічної підтримки персоналу 3-ї стрілецької роти стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 та виконував бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військової агресією російської федерації проти України, зокрема, з жовтня 2025 року по грудень 2025 року, а саме: з 05.10.2025р. по 31.10.2025р.; з 01.11.2025р. по 09.11.2025р.; з 25.11.2025р. по 30.11.2025р.; з 01.12.2025р. по 21.12.2025р. Вказане підтверджується рапортами (донесеннями) командира 3-ї стрілецької роти стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 . Проте відповідачем протиправно не було виплачено додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” у розмірі 30 000,00 гривень (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань) за жовтень 2025 року, листопад 2025 року та грудень 2025 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.03.2026 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідачем 10.03.2026 року подано до суду відзив на позов, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що позивач у заявлені ним періоди, а саме вересень, жовтень, листопад та грудень 2025 року до виконання бойових (спеціальних) завдань не залучався. Щодо рапортів командира 3-ї стрілецької роти стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 доданих до позовної заяви, то у жодному з таких рапортів немає інформації про виконання будь-яких бойових (спеціальних) завдань позивачем. Рапорти засвідчують прибуття позивача з лікування, убуття його у відпустку тощо. Також зазначено, що у довідці про безпосередню участь позивача у бойових діях, додану ним до позовної заяви, відсутній період з вересня по грудень 2025, що непрямо свідчить про те що позивач у такі періоди до виконання бойових (спеціальних) завдань не залучався. 
18.03.2026 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій зазначено, що наданий відзив є необґрунтованим та таким, що не спростовує позовні вимоги, а також наведено доводи, аналогічні доводам позовної заяви.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 у спірний період проходив військову службу у складі Військової частини НОМЕР_3 , та наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 151 від 22.12.2025 року ОСОБА_1 вважати таким, що вибув до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для зарахування на військовий облік, звільненого з посади заступника командира з психологічної підтримки персоналу 3-ї стрілецької роти стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 наказом командира Військової частини НОМЕР_4 від 17.12.2025 року № 238 у запас за підпунктом «б» за станом здоров`я.
Згідно з довідкою про обставини травми № 3642 від 01.12.2023 року, виданою Військовою частиною НОМЕР_4 , ОСОБА_1 01.09.2023 року приблизно о 11:40 годин отримав мінно-вибухову травму. У довідці зазначено: за обставин безпосередньої участі військовослужбовця в бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойового завдання згідно бойового розпорядження, н.п. Новоолександрівка Донецької області, внаслідок артилерійського обстрілу збройних сил рф, отримав поранення заступник командира роти з морально-психологічного забезпечення механізованої роти військової частини НОМЕР_3 , молодший лейтенант ОСОБА_1 та був евакуйований до стабілізаційного пункту в/ч НОМЕР_5 АДРЕСА_1 .
Також судом досліджено наданий позивачем рапорт командира 3-ї стрілецької роти стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 від 05.10.2025 року, яким доповідає про те, що 05.10.2025 року ОСОБА_1 прибув в район виконання завдань АДРЕСА_2 з медичного огляду військово-лікарською комісією.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон № 2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Частиною 1 статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
Відповідно до частини 2 статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (частина 4 статті 9 Закону № 2011-XII).
Статтею 9-2 Закону № 2011-XII визначено, що на період дії воєнного стану (особливого періоду):
а) військовослужбовцям щомісячно виплачується додаткова винагорода на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України;
б) військовослужбовцям виплачується винагорода за знищене (захоплене) озброєння та військову, бойову (спеціальну, спеціалізовану) техніку противника у розмірах від чотирьох до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Так, на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 “Про введення воєнного стану в Україні” та № 69 “Про загальну мобілізацію”, статті 9-2 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та абзаців другого - восьмого пункту 2 розділу II “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України від 28 червня 2023 р. № 3161-IX “Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану” Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі – Постанова № 168).
Відповідно до пункту 1-1 Постанови № 168 установити, що на період воєнного стану: військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.
Згідно з пунктом 2 розділу XXXIV «Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану» Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 року (далі – Порядок № 260) на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:
30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):
з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави;
з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України;
з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту;
у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;
з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій;
у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України;
із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій;
з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту).
Пунктом 4 Порядку № 260 визначено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Отже, приписами Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року, передбачено надання певного переліку документів на підтвердження виконання бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів.
Як встановлено судом, на підтвердження обставин виконання бойового (спеціального) завдання за спірний період позивач посилається на рапорт командира 3-ї стрілецької роти стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 від 05.10.2025 року. Проте зазначений рапорт лише засвідчує факт прибуття 05.10.2025 року ОСОБА_1 в район виконання завдань с.Велика Чернеччина Сумської області з медичного огляду військово-лікарською комісією.
Разом з тим відповідні докази, визначені приписами Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року, матеріали справи не містять, позивачем до позовної заяви визначені переліком документи не надавались.
Окрім того судом не встановлено, що у спірний період позивач виконував бойові (спеціальні) завдання, які за змістом та об`ємом/ займаною посадою відповідають переліку бойових (спеціальних) завдань, визначених у пункті 2 Порядку № 260. Як вже судом встановлено, у спірний період позивач займав посаду заступника командира з психологічної підтримки персоналу 3-ї стрілецької роти стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 .
З огляду на викладене, оскільки факт виконання ОСОБА_1 бойових (спеціальних) завдань у спірний період не підтверджено, суд доходить до висновку, що Військовою частиною НОМЕР_1 не було допущено протиправної бездіяльності щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, у розмірі 30 000,00 гривень (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань) за жовтень 2025 року, листопад 2025 року та грудень 2025 року.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з частиною третьою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ПН НОМЕР_6 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , ІК в ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) – залишити без задоволення. 
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення суду складений 27 квітня 2026 року.

Суддя Е.О. Юрков