Справа № 674/683/26
Провадження № 2/674/745/26

РІШЕННЯ
іменем України 

12 червня 2026 року м. Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Барателі Д.Т., за участі секретаря судового засідання Бойчук С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексуУкраїни, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (ціна позову 61059,81 грн),
в с т а н о в и в :
До Дунаєвецького районного суду Хмельницької області надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" (далі позивач) до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 61 059,81 грн за кредитним договором № 135935380 від 17.10.2021 (далі – кредитний договір), а також судовий збір у сумі 2 662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7 000,00 грн.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що унаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за вказаним кредитним договором у нього виникла заборгованість перед первісним кредитором – товариством з обмеженою відповідальністю "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА". За результатами укладення ряду договорів факторингу право вимоги за заборгованістю відповідача перед первісним кредитором перейшло до позивача.
Як правову підставу для звернення до суду позивач зазначає норми Цивільного кодексу України щодо обов`язковості умов укладених договорів, обов`язковості виконання боржником узятих на себе зобов`язань за договором, правових наслідків відступлення права вимоги та особливостей укладення і виконання кредитних договорів, а також норми Закону України "Про електронну комерцію" щодо порядку укладення договорів в електронному вигляді.
Разом із поданням позову представник позивача заявив клопотання про розгляд справи без його участі.
Ухвалою від 16.04.2026 Дунаєвецький районний суд Хмельницької області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цій справі, ухвалив проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Цією ж ухвалою за клопотанням позивача витребувано відомості та документи в акціонерному товаристві "Універсал Банк".
Відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Між товариством з обмеженою відповідальністю "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" (далі первісний кредитор) та відповідачем укладено кредитний договір № 135935380 від 17.10.2021 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За умовами договору первісний кредитор надав відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії з кредитним лімітом 22 000,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за користування ним.
Кредит надавався з фіксованою процентною ставкою. Згідно з п. 1.9.1 кредитного договору протягом строку, визначеного п. 1.7 договору, нарахування процентів здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,83% від суми кредиту за кожен день користування ним. Кредитний договір передбачає також підвищені ставки, які застосовуються у разі продовження користування кредитом понад зазначений строк, а саме індивідуальну ставку 1,20% за день (п. 1.9.2), базову ставку 1,98% за день (п. 1.9.3) та ставку 2,98% за день після закінчення Дисконтного періоду (п. 1.12.2).
Відповідно до п. 1.3, 1.7 кредитного договору кредитна лінія надавалася строком на 30 днів від дати отримання кредиту, тобто Дисконтний період визначено до 16.11.2021 включно.
Первісний кредитор виконав свої зобов`язання та надав відповідачу кредитні кошти трьома траншами: 13 000,00 грн – 17.10.2021, 1 350,00 грн – 28.10.2021 та 5 000,00 грн – 19.12.2021, а всього 19 350,00 грн, шляхом перерахування на банківську картку, реквізити якої відповідач самостійно вказав первісному кредитору. Зазначені обставини підтверджуються довідками первісного кредитора про ініціювання платіжних операцій та інформацією акціонерного товариства "Універсал Банк" про зарахування відповідних сум на рахунок відповідача.
У результаті невиконання умов кредитного договору, як зазначає позивач, у відповідача утворилася заборгованість у сумі 61 059,81 грн, з яких 19 348,89 грн – заборгованість за тілом кредиту, 41 710,92 грн – заборгованість за процентами за користування кредитом, 0,00 грн – заборгованість за штрафними санкціями.
Заборгованість відповідача за кредитним договором передавалася первісним кредитором на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЛІОН ПЛЮС" на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 та реєстру прав вимоги № 173 від 15.02.2022; у подальшому товариством з обмеженою відповідальністю "ТАЛІОН ПЛЮС" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ОНЛАЙН ФІНАНС" на підставі договору факторингу № 23/0224-01 від 23.02.2024 та реєстру прав вимоги № 1 від 23.02.2024; а в подальшому товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ОНЛАЙН ФІНАНС" на користь позивача на підставі договору факторингу № 15/07/25-Е від 15.07.2025 та реєстру боржників від 15.07.2025. Виконання факторами обов`язку з фінансування підтверджено платіжними інструкціями.
Таким чином, унаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором у нього виникла заборгованість перед первісним кредитором, а за результатами укладення наведених договорів факторингу право вимоги за цією заборгованістю перейшло до позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності відповідно до ст. 89 ЦПК України.
Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи, оцінюючи їх у сукупності, суд виходив з такого.
Встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані з невиконанням відповідачем зобов`язань за укладеним ним кредитним договором. Ці правовідносини є цивільно-правовими та регулюються Цивільним кодексом України.
За ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронна форма укладення кредитного договору сторонами не оспорюється.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Первісний кредитор свої зобов`язання за укладеним договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти на умовах, передбачених договором. Відповідач, отримавши кредитні кошти, був зобов`язаний в силу вимог ст. 629 та 1054 ЦК України їх повернути на умовах та у строк, передбачений договором. Доказів повного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань матеріали справи не містять.
Щодо розміру процентної ставки суд зазначає, що кредитний договір укладено 17.10.2021, тобто до набрання чинності обмеженнями максимального розміру денної процентної ставки, встановленими ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" (чинними з 24.12.2023). Встановлена договором дисконтна процентна ставка у розмірі 0,83% за день була правомірною на момент укладення договору, а тому нарахування процентів за такою ставкою протягом строку кредитування є правомірним.
Водночас, дослідивши розрахунок заборгованості, суд звертає увагу на таке. Згідно з п. 1.3, 1.7 кредитного договору кредит надавався строком на 30 днів, відтак дату повернення кредиту і сплати процентів за користування ним визначено 16.11.2021. Позивач же нарахував проценти за користування кредитом за період, що значно перевищує погоджений сторонами строк кредитування, застосувавши до періоду після 16.11.2021 підвищені процентні ставки на підставі умов договору про продовження (автоматичну пролонгацію) строку користування кредитом.
Суд звертає увагу, що пунктами 1.8 та 1.12 кредитного договору передбачено умови про автоматичне продовження (пролонгацію) строку користування кредитом без укладення сторонами окремого договору, у тому числі з посиланням на конструкцію відкладальної обставини в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України. Оцінюючи ці умови, суд виходить з такого.
Згідно з ч. 1 ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення, а за ч. 1 ст. 252 цього Кодексу строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 252 ЦК України). Визначення строку кредитування майбутньою поведінкою сторони, фактом виконання нею своїх зобов`язань за договором, на переконання суду суперечить наведеним положенням цивільного законодавства та не можуть бути застосовані усупереч наведеним положенням. Окрім того, конструкція ч. 1 ст. 212 ЦК України не передбачає можливість обумовлення настання або зміни прав та обов`язків поведінкою самих сторін зобов`язання, яка цілком контролюється та залежить від волі таких сторін, тобто не може бути визнана обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні.
Сторони визначили строк, на який надавався кредит, – 30 днів (п. 1.7 договору), з датою закінчення 16.11.2021.
Продовження строку користування кредитом за своєю суттю є зміною умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 654 Цивільного кодексу України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, який змінюється. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055, ч. 1 ст. 207 цього Кодексу), а недодержання письмової форми кредитного договору має наслідком його нікчемність (ч. 2 ст. 1055 цього Кодексу). Отже, продовження строку користування кредитом могло відбутися виключно шляхом укладення сторонами додаткового договору у письмовій формі. Доказів укладення такого додаткового договору про продовження строку матеріали справи не містять. Конструкція відкладальної обставини за ст. 212 цього Кодексу не замінює письмового додаткового договору про зміну строку і не може бути використана для обходу наведених вимог щодо форми зміни кредитного договору з наведених вище підстав.
За таких обставин умова про автоматичне продовження строку не потягла за собою зміни погодженого сторонами строку кредитування, який залишився первісним та визначеним до 16.11.2021 включно.
Оцінюючи правомірність нарахування процентів за період після спливу строку кредитування, суд виходить з наступного.
Відповідно до правових позицій Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16, після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. У постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду уточнила, що проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування, є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень ст. 625 ЦК України, а не як проценти за користування кредитом.
Таким чином, застосовуючи наведені міркування та правові норми до обставин цієї справи, суд доходить висновку, що після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування, тобто після 16.11.2021, право позивача нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припинилося. Відтак нарахування позивачем процентів за період після 16.11.2021 за підвищеними (індивідуальною, базовою та подальшою) ставками є неправомірним та задоволенню не підлягає.
Визначаючи розмір заборгованості, що підлягає стягненню, суд виходить з такого.
Правомірно нарахованими є проценти за користування кредитом у межах строку кредитування (з 17.10.2021 по 16.11.2021) за дисконтною ставкою 0,83% за день, а саме: за період з 17.10.2021 по 27.10.2021 (11 днів) на суму залишку кредиту 13 000,00 грн – 1 186,90 грн; за період з 28.10.2021 по 15.11.2021 (19 днів) на суму залишку кредиту 14 350,00 грн – 2 263,09 грн, а всього 3 449,99 грн.
Як убачається з розрахунку заборгованості, відповідач на виконання зобов`язань за кредитним договором сплатив первісному кредитору 3 623,00 грн (17.11.2021) та 5 166,00 грн (17.12.2021), а всього 8 789,00 грн.
Відповідно до ст. 534 Цивільного кодексу України та п. 3.10 кредитного договору у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі сплачена сума погашає насамперед проценти за користування кредитом, а потім – основну суму боргу. Оскільки правомірно нараховані проценти за користування кредитом у межах строку кредитування становлять 3 449,99 грн, сплачені відповідачем кошти у сумі 8 789,00 грн повністю погашають ці проценти, а сума, що залишилася (5 339,01 грн), підлягає зарахуванню в погашення основної суми кредиту.
З урахуванням наведеного основна сума заборгованості за тілом кредиту становить 14 009,88 грн (19 348,89 грн – 5 339,01 грн), а заборгованість за процентами за користування кредитом є повністю погашеною.
Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 14 009,88 грн. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити як таких, що не підлягають задоволенню з огляду на наведені вище обставини.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Виходячи із наведених правових норм, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, що підтверджені дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги слід задовольнити частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).
Як убачається з матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 2 662,40 грн, розрахований виходячи з ціни позову 61 059,81 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено частково у сумі 14 009,88 грн, що становить 22,945% від заявленої суми, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеній частині позовних вимог, а саме у сумі 610,88 грн.
Що стосується заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн, суд зазначає таке. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу та їх співмірності зі складністю справи, суд враховує, що ця цивільна справа є малозначною. Гонорар адвоката має бути розумним з урахуванням витраченого адвокатом часу, а витрати – обґрунтованими та підтвердженими належними доказами. Дослідивши надані на підтвердження витрат докази, зокрема договір про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, додаткову угоду до нього та акт прийому-передачі наданих послуг від 29.12.2025, враховуючи обсяг та характер наданих послуг, суд доходить висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн відповідають критеріям реальності та розумності.
Разом з тим, враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеній частині позовних вимог, а саме у сумі 1 606,12 грн.
Ураховуючи вищевикладене, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 205, 251, 252, 512, 514, 516, 526, 527, 530, 534, 627, 628, 629, 654, 1054, 1055, 1077 Цивільного кодексу України, Законом України "Про електронну комерцію", Законом України "Про споживче кредитування", суд, –

у х в а л и в :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" заборгованість за кредитним договором № 135935380 від 17.10.2021 у сумі 14 009,88 грн, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту).
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" судовий збір у сумі 610,88 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1 606,12 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" (місцезнаходження: м. Київ вул. Поправки Юрія, 6, каб. 13, код ЄДРПОУ 42986956).
Відповідач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Повний текст рішення складено та підписано 12 червня 2026 року.

Суддя  Давид БАРАТЕЛІ