ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 954/1514/24 Головуючий в І інстанції: Каневський В.О. Номер провадження: 22-ц/819/923/26    Доповідач: Майданік В.В.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

11 травня 2026 року        м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

головуючого судді Майданіка В.В.,
суддів: Воронцової Л.П.,
Приходько Л.А., 

учасники справи: 
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Фінтраст Капітал"; 
відповідач – ОСОБА_1 , 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Крюкової Марини Володимирівни, яка діє від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Фінтраст Капітал", на рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 30 березня 2026 року, ухвалене у складі судді Каневського В.О., дата складення повного рішення – не зазначено, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Фінтраст Україна", після зміни найменування – Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Фінтраст Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позовної заяви, оскаржуваного судового рішення та апеляційної скарги

16 липня 2024 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Фінтраст Україна" звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості в розмірі 61 894,30 грн, з яких 13 000,00 грн – сума кредиту, 48 894,30 грн – сума процентів за користування кредитом. Також просив стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. 
Позов обґрунтований наступним.
01.02.2022 між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 було укладено Договір №5473965 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. 
На умовах, викладених в Договору, ТОВ "Авентус Україна" зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором "М451250".
Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ "Авентус Україна" свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало йому кредит в сумі 13 000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , яку Відповідачем вказано особисто під час укладання Договору.
У період з 01.05.2022 по 31.10.2022 було здійснено нарахування за стандартною процентною ставкою. 
Проте, 24.06.2022 за ініціативою ТОВ "Авентус Україна" в індивідуальному порядку було здійснено списання всіх нарахованих процентів у сумі 15 470,26 грн та надання можливості виконання боргових зобов`язань задля того, щоб споживач в такий складний час зміг вийти на звичний графік платежів за договором або виконати зобов`язання, сплативши тіло кредиту, про що було повідомлено в особистий кабінет Споживача. 
Однак, наданою можливістю споживач не скористався. 
Тому Позивачем нараховано проценти за 60 календарних днів (01.11.2022 – 30.12.2022) в межах строку договору відповідно до наступного: 13 000 грн х 1,99% = 258,70 грн х 60 календарних днів = 15 522 грн.
25.09.2023 ТОВ "Авентус Україна" на підставі Договору факторингу № 25.09/2023-Ф за плату відступило, а ТОВ "Фінансова Компанія "Фінтраст Україна" набуло право грошової вимоги до Відповідача за Договором №5473965 від 01.02.2022 загальною сумою 46 372,30 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту – 13 000,00 грн, заборгованість за процентами – 33 372,30 грн. 
Всупереч умовам Договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після укладання Договору факторингу та переходу права вимоги позивача до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ "ФК "Фінтраст Україна", ані на рахунки первісного кредитора. 
Таким чином, відповідач має заборгованість перед Позивачем за Договором №5473965 від 01.02.2022 в загальній сумі 61 894,30 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту – 13 000,00 грн, нарахованих процентів первісним кредитором – 33 372,30 грн, нараховані Позивачем проценти за 60 календарних днів – 15 522,00 грн.
У зв`язку з наведеним позивач просить задовольнити позов.

Ухвалою Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 04.11.2024 року було відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи провести в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, зазначивши, що позивачем не надано доказів про направлення письмового повідомлення боржнику про відступлення права грошової вимоги із договорів факторингу, що зобов`язувало б ОСОБА_1 на здійснення платежів позивачу, розмір грошових вимог тощо. 
Крім того, зазначив про відсутність виписки з карткових рахунків, а також інших первинних документів на підтвердження здійснення між сторонами господарських операцій, зокрема перерахунку банками кредитних коштів та використання цих коштів відповідачем. 
Також вказав, що посилання позивача на наявність роздрукованого розрахунку заборгованості та Виписки з особового рахунка за кредитним договором як на підставу задоволення позовних вимог є необґрунтованими, а також розмір заборгованості по кредиту та правильність його визначення. 
Враховуючи наведене, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, було узгоджено умови договору. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 Закону України "Про електронну комерцію", є оригіналом такого документа. 
За ст.12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. На підтвердження укладання Договору про надання споживчого кредиту з ТОВ "Авентус Україна" позивачем було надано електронний доказ в паперовій формі, який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора "M451250".
Щодо перерахування коштів та розрахунків, представник позивача зазначив, що переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання Кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера АТ "ПУМБ" про перерахування коштів. 
Нарахування процентів за користування кредитним коштами, виданими в рамках Кредитного договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов Кредитного договору. 
Також, враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Кредитором 25 вересня 2023 року між ТОВ "Авентус Україна", як клієнтом, та позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу № 25.09/2023-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором (Витяг з реєстру боржників щодо відповідача додавався до позовної заяви). 
Враховуючи зазначене, представник позивача просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням №251124/1 від 25.11.2024 року єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Фінтраст Україна" змінено найменування вказаного Товариства на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Фінтраст Капітал".

Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 30 березня 2026 року позов було задоволено частково. Суд ухвалив із заявленої до стягнення суми кредитної заборгованості 61 894,30 грн
--- стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Фінтраст Україна" суму заборгованості в розмірі 46 372,30 грн;
--- стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Фінтраст Капітал" суму сплаченого судового збору у розмірі 1 828,91 грн та витрат на професійну допомогу у розмірі 7 550,00 грн. 

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що 01.02.2022 року між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 укладено Договір №5473965 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, строк кредиту 360 днів, перераховано на банківську картку НОМЕР_1 кошти у розмірі 13 000,00 грн.
Також суд виходив з того, що 25.09.2023 року ТОВ "Авентус Україна" на підставі Договору факторингу № 25.09/23-Ф за плату відступило, а ТОВ "Фінансова Компанія "Фінтраст Україна" набуло право грошової вимоги до Відповідача, що підтверджується підписаним Фактором та Клієнтом договором факторингу, Реєстром боржників та Актом приймання-передачі Права Вимоги. Таким чином, як вважав суд, до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором №5473965.
Також суд виходив з того, що відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №25.09/23-Ф від 25.09.2023 року ТОВ "Фінансова Компанія "Фінтраст Україна" набуло права грошової вимоги, у тому числі, до відповідача загальною сумою 46 372,30 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту – 13 000,00 грн, заборгованість за відсотками – 33 372,30 грн. При цьому, як вказав суд, позивачем надано розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за період 01.02.2022 – 24.09.2023, тобто починаючи з дати укладення кредитного договору та до дати укладення договору факторингу №25.09/23-Ф від 25.09.2023, укладеного між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "Фінтраст Україна", натомість ним не надано Розрахунок заборгованості відповідача за період 25.09.2023 (дата укладення договору факторингу №25.09/23-Ф від 25.09.2023) – 16.07.2024 (дата подачі позовної заяви до суду), у зв`язку з чим не доведено заборгованість ОСОБА_1 у розмірі 61 894,30 грн. А тому, як вказав суд, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості в загальному розмірі 61 894,30 грн за кредитним договором № №5473965 від 01.02.2022 підлягає частковому задоволенню, а саме у розмірі 46 372,30 грн.

На вказане рішення адвокат Крюкова Марина Володимирівна, яка діє від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Фінтраст Капітал", подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати й ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному розмірі, а саме в розмірі 61 894,30 грн, з яких 13 000,00 грн – сума кредиту, 48 894,30 грн – сума процентів за користування кредитом. Також просила стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн, а також витрати на правову допомогу в апеляційній інстанції у розмірі 8 000,00 грн. При цьому вона послалася на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. 
Зокрема вказала, що суд дійшов помилкового висновку щодо відсутності правових підстав стягувати з відповідача відсотки у період з 01.11.2022 – 30.12.2022 р, адже відповідно до умов договору факторингу, укладеного між Позивачем та первісним кредитором, Позивач набув усі права вимоги за основним зобов`язанням, включаючи як вже існуючу заборгованість, так і майбутню вимогу, яка передбачена договором. Оскільки договором факторингу прямо передбачено право Позивача на отримання майбутньої вимоги, а також на нарахування відсотків у разі прострочення оплати, нарахування відсотків з 01.11.2022 року по 30.12.2022 року є законним та обґрунтованим. А тому Позивачем було нараховано проценти за 60 календарних днів (01.11.2022 – 30.12.2022) в межах строку договору відповідно до наступного: 13 000 грн х 1,99% = 258,7 грн х 60 календарних днів = 15522 грн.
При цьому зазначила, що Позивач мав законне право нараховувати відсотки в межах строку дії кредитного договору, а також після укладення договору факторингу, що відповідає нормам чинного законодавства України. Відтак, на її думку, судом не надано належної оцінки доказам (жодної оцінки), а саме: не враховано, що Позивачем надано поденний детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором, який, як вона вважає, є належним та допустимим доказом заборгованості.
Скаржник просить покласти на відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді першої та апеляційної інстанцій. 

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке. 

Фактичні обставини, встановлені судом 

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

01.02.2022 року між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 укладено Договір №5473965 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. 

На умовах, викладених в Договорі, ТОВ "Авентус Україна" зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: 
--- відповідно до п.1.3. тип кредиту – кредит; сума кредиту складає 13 000,00 грн;
--- згідно з п.1.4. Договору строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів;
--- згідно п.1.4.1. у споживача відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту, встановлених Договором, на підставі звернення до Товариства у паперовій, формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора;
--- згідно п.1.5.1. стандартна процента ставка становить 1,99% в день та застосовується в межах строку, зазначеного в пункті 1.4.;
--- згідно п.1.5.2. знижена процентна ставка 0,398 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач до 03.03.2022 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки;
--- згідно п.1.7. орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає:
– п.1.7.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 29653,85% річних;
– п.1.7.2. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 8904,08% річних;
– п.1.8. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає:
– п.1.8.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 106 132,00 грн;
– п.1.8.2. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 99 923,20 грн.

За додатком №1 визначено обчислення загальної вартості кредиту. В Графіку платежів розміри платежів перераховані за стандартною процентною ставкою, в зв`язку з чим мають наступні значення: всього сума платежів за розрахунковий період (01.02.2022 – 27.01.2023) складе 106 132,00 грн; всього сума процентів за користування кредитом складе 93132,00 грн; реальна річна процентна ставка складе 29 653,85 % річних; загальна вартість кредиту складе 106 132,00 грн.
Відповідачу ОСОБА_1 було направлено кошти на банківську картку НОМЕР_1 у розмірі 13 000,00 грн від ТОВ "Авентус Україна". ІД транзакції 17233341475 від 01.02.2022 13:59:06, статус транзакції – успішно.

За паспортом споживчого кредиту висвітлені умови кредитування.

25.09.2023 ТОВ "Авентус Україна" на підставі Договору факторингу № 25.09/23-Ф за плату відступило, а ТОВ "Фінансова Компанія "Фінтраст Україна" набуло право грошової вимоги до Відповідача.

Витягом Реєстру боржників до Договору факторингу №25.09/23-Ф від 25.09.2023 ТОВ "Фінансова Компанія "Фінтраст Україна" набуло права грошової вимоги, у тому числі, до відповідача загальною сумою 46 372,30 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту – 13 000,00 грн, заборгованість за відсотками – 33 372,30 грн.

Акт приймання-передачі Права Вимоги підписаний сторонами 25.09.2023 року.

Платіжною інструкцією №1083 від 29.09.2023, №1082 від 29.09.2023, №1081 від 29.09.2023, №1080 від 29.09.2023, №1079 від 29.09.2023 підтверджено факт перерахування ТОВ "Фінансова Компанія "Фінтраст Україна" на рахунок ТОВ "Авентус Україна" за договором факторингу №25.09/23-Ф від 25.09.2023 року.

Наявне підтвердження, що представником позивача на електронну пошту відповідача 25.09.2023 року направлено повідомлення про відступлення прав вимоги ТОВ "Авентус Україна" до ТОВ "Фінансова Компанія "Фінтраст Україна". 

За розрахунком, наданим банком, заборгованість ОСОБА_1 за договором №5473965 від 01.02.2022 за 602 календарних дні (01.02.2022-24.09.2023) становить у розмірі 46 372,30 грн, з яких: 13 000,00 грн – тіло кредиту; 33 372,30 грн – заборгованість за процентами.

Додано правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна"; статут Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Фінтраст Україна".

Рішенням №251124/1 від 25.11.2024 року єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Фінтраст Україна" змінено найменування вказаного Товариства на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Фінтраст Капітал". 

Нормативно-правове обґрунтування та позиція суду апеляційної інстанції

Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України). 

Щодо укладення/неукладення кредитного договору та переходу права вимоги

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

За ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. 

За положеннями ст.1054 ЦК України:
--- за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1);
--- до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина 2);
--- особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина 3).

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За ч.ч.1, 3 ст.1049 ЦК України: позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у таких самих кількості, роду та якості) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом 30 днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч.1); позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частина 3). 
Відповідно до ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з пунктами 1 і 2 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), правонаступництва.

За змістом ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За положеннями ст.516 ЦК України:
--- заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1);
--- якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (частина 2).

Відповідно до ст.517 ЦК України ("Докази прав нового кредитора у зобов`язанні"): 
--- первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина 1);
--- боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (частина 2). 

Згідно зі ст.518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора: або на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора; або на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором; або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, – на момент його виконання.

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно зі ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до ст.1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

За змістом пункту 22 частини першої статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач – це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. 

10 червня 2017 року набрав чинності Закону України "Про споживче кредитування", який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. 

Згідно зі ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" у редакції, чинній з 10 червня 2017 року, цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

Згідно п.11 ч.1 ст.1 Закону України "Про споживче кредитування" споживчий кредит (кредит) – це грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. 

Отже, регулювання правовідносин кредитодавця зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України "Про захист прав споживачів". З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України "Про споживче кредитування", а у частині, що йому не суперечить, – також Закон України "Про захист прав споживачів". 

Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України "Про споживче кредитування" максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Вказана норма була введена в дію на підставі Закон України від 22.11.2023 № 3498-ІХ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", який набрав чинності 24.12.2023 року. 

Відповідно до п.17 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів – 2,5%; протягом наступних 120 днів – 1,5%.

У цій справі кредитний договір був укладений 01 лютого 2022 року, тобто до внесення змін до Закону України "Про споживче кредитування", відповідно, денна процентна ставка згідно з чинним на час укладення вказаного договору законодавства могла перевищувати 1 %. 

У справі встановлено, і про це обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, що 01.02.2022 року між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 укладено електронний кредитний Договір №5473965 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. В даному випадку підписання Відповідачем договору шляхом зазначення одноразового ідентифікатора відповідає вимогам чинного законодавства.
Нормативно-правове регулювання укладання електронного Кредитного договору та процедура укладання електронного кредитного договору зазначено позивачем в позовній заяві. 

У справі №561/77/19 (постанова від 16.12.2020 р) Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив: "Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України.) Абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі". 

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 р. у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 р. у справі №404/502/18, від 7 жовтня 2020 р. у справі №127/33824/19.

Також у справі встановлено, що 25.09.2023 ТОВ "Авентус Україна" на підставі Договору факторингу № 25.09/23-Ф за плату відступило, а ТОВ "Фінансова Компанія "Фінтраст Україна" набуло право грошової вимоги до Відповідача.

Як вже вказувалось, Витягом Реєстру боржників до Договору факторингу №25.09/23-Ф від 25.09.2023 ТОВ "Фінансова Компанія "Фінтраст Україна" набуло права грошової вимоги, у тому числі, до відповідача загальною сумою 46 372,30 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту – 13 000,00 грн, заборгованість за відсотками – 33 372,30 грн.

Акт приймання-передачі Права Вимоги підписаний сторонами 25.09.2023 року.

Платіжною інструкцією №1083 від 29.09.2023, №1082 від 29.09.2023, №1081 від 29.09.2023, №1080 від 29.09.2023, №1079 від 29.09.2023 підтверджено факт перерахування ТОВ "Фінансова Компанія "Фінтраст Україна" на рахунок ТОВ "Авентус Україна" за договором факторингу №25.09/23-Ф від 25.09.2023 року.

Наявне підтвердження, що представником позивача на електронну пошту відповідача 25.09.2023 року направлено повідомлення про відступлення прав вимоги ТОВ "Авентус Україна" до ТОВ "Фінансова Компанія "Фінтраст Україна". 

Таким чином, вказаним підтверджується відступлення права вимоги від ТОВ "Авентус Україна" до позивача ТОВ "Фінансова Компанія "Фінтраст Україна", після зміни найменування – Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Фінтраст Капітал", що свідчить про набуття позивачем, за наявності підстав, права вимагати належного виконання грошового зобов`язання відповідачем. 

Щодо заборгованості за кредитним договором

У постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Подібні правові висновки викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц.

Постановою Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, на яку послався сам представник позивача, зокрема, зазначено, що "можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Установивши, що проценти за "користування кредитом" нараховані, зокрема, поза межами строку кредитування, суд апеляційної інстанції врахував правові позиції, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 і від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16, та відмовив скаржникам у визнанні кредиторами боржника на суми таких процентів. Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відмову у визнанні кредиторами боржника АТ "МР Банк" на суму 292 396 735,53 грн та АТ "Укрексімбанк" на суму 524 694 350,87 грн". 

Як встановлено, 25.09.2023 ТОВ "Авентус Україна" на підставі Договору факторингу № 25.09/23-Ф за плату відступило, а ТОВ "Фінансова Компанія "Фінтраст Україна" набуло право грошової вимоги до Відповідача.

Витягом Реєстру боржників до Договору факторингу №25.09/23-Ф від 25.09.2023 ТОВ "Фінансова Компанія "Фінтраст Україна" набуло права грошової вимоги, у тому числі, до відповідача загальною сумою 46 372,30 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту – 13 000,00 грн, заборгованість за відсотками – 33 372,30 грн.

За розрахунком, наданим банком, заборгованість ОСОБА_1 за договором №5473965 від 01.02.2022 за 602 календарних дні (01.02.2022-24.09.2023) становить у розмірі 46 372,30 грн, з яких: 13 000,00 грн – тіло кредиту; 33 372,30 грн – заборгованість за процентами.

Тобто, у цій справі основними моментами є:
--- 01.02.2022 року --- дата укладення первісного кредитного договору між кредитодавцем ТОВ "Авентус Україна" та позичальником відповідачем;
--- 25.09.2023 року --- дата укладення Договору факторингу.

Отже, у цій справі по суті спір йде з приводу того, чи має право позивач, як вторинний кредитор за Договором факторингу, який набув право грошової вимоги до відповідача у розмірі 46 372,30 грн, вже після укладення Договору факторингу самостійно донарахувати відповідачу за період до укладення Договору факторингу, а саме з 01.11.2022 року по 30.12.2022 року, відсотків в сумі 15 522,00 грн (13 000 грн х 1,99% = 258,7 грн х 60 календарних днів) за прострочення оплати, за умови, що первісний кредитор ТОВ "Авентус Україна" свого часу цього не зробив, а здійснив розрахунок кредитної заборгованості без врахування відсотків за вказаний період і в такому розмірі (46 372,30 грн) за Договором факторингу відступив позивачу право грошової вимоги до відповідача.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову, оскільки він є правильним по суті і до нього він дійшов при повному та всебічному дослідженні обставин справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що 25.09.2023 року ТОВ "Авентус Україна" на підставі Договору факторингу № 25.09/23-Ф за плату відступило, а ТОВ "Фінансова Компанія "Фінтраст Україна" набуло право грошової вимоги до Відповідача, що підтверджується підписаним Фактором та Клієнтом договором факторингу, Реєстром боржників та Актом приймання-передачі Права Вимоги. 

Як правильно зазначив суд, відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №25.09/23-Ф від 25.09.2023 року ТОВ "Фінансова Компанія "Фінтраст Україна" набуло права грошової вимоги, у тому числі, до відповідача загальною сумою 46 372,30 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту – 13 000,00 грн, заборгованість за відсотками – 33 372,30 грн. 

При цьому, як обґрунтовано вказав суд, позивачем надано розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за період 01.02.2022 – 24.09.2023, тобто починаючи з дати укладення кредитного договору та до дати укладення договору факторингу №25.09/23-Ф від 25.09.2023, укладеного між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "Фінтраст Україна", натомість ним не надано Розрахунок заборгованості відповідача за період 25.09.2023 (дата укладення договору факторингу №25.09/23-Ф від 25.09.2023) – 16.07.2024 (дата подачі позовної заяви до суду), у зв`язку з чим не доведено заборгованість ОСОБА_1 у розмірі 61 894,30 грн. 

А тому, як обґрунтовано вказав суд, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості в загальному розмірі 61 894,30 грн за кредитним договором № №5473965 від 01.02.2022 підлягає частковому задоволенню, а саме у розмірі 46 372,30 грн.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що позивач, укладаючи 25.09.2023 року Договір факторингу, достовірно знав про розмір кредитної заборгованості, яка була обраховано первісний кредитором, а саме 46 372,30 грн. А тому він не може змінювати вказаний розмір, обрахований до дати укладення Договору факторингу. Адже саме первісний кредитор, користуючись своїми правами, визначив вказану заборгованість, про що й було повідомлено відповідача.

Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами і є такі, що висновків суду не спростовують.
Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на помилковість висновку суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав стягувати з відповідача відсотки у період з 01.11.2022 р – 30.12.2022 р з підстав того, що позивач нібито має законне право нараховувати відсотки в межах строку дії кредитного договору, але вже після укладення договору факторингу.
При цьому апеляційний суд виходить з того, що саме первісний кредитор, враховуючи законодавство та використовуючи свої права, здійснює розрахунок кредитної заборгованості, який, у відповідних випадках, може оспорювати лише позичальник як сторона кредитного договору. А позивач, як вторинний кредитор, який не був стороною кредитного договору і який погодився з таким розрахунком і придбав за Договором факторингу право вимоги до відповідача у розмірі 46 372,30 грн, про що було повідомлено відповідачу, позбавлений можливості в односторонньому порядку змінювати умови кредитного договору, а саме, до нараховуючи відсотки за певний період, збільшувати розмір заборгованості "заднім числом", обрахований за період до укладення Договору факторингу.

Висновки суду апеляційної інстанції

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України це є підставою для того, щоб апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

Керуючись ст.ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Крюкової Марини Володимирівни, яка діє від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Фінтраст Капітал", залишити без задоволення.

Рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 30 березня 2026 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повної постанови – 11 травня 2026 року.

Головуючий    _ _ _ _ _ _ _ _ _ _     В.В. Майданік

Судді:     _ _ _ _ _ _ _ _ _ _  Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _  Л.А. Приходько