ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04.05.2026 	м. Івано-Франківськ	Справа № 909/1440/25	
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В., секретар судового засідання Масловський А. Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергостратегія"
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Конате Груп"
про стягнення заборгованості в сумі 339 386 грн 62 коп.

за участю: 
ОСОБА_1 
Римарук Юрій Ігорович 

встановив: до Господарського суду Івано-Франківської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергостратегія" з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Конате Груп" про стягнення заборгованості за Договором постачання електричної енергії №09/12/2020 від 09.12.2020 у сумі 339 386 грн 62 коп.
Вирішення судом процесуальних питань.
19.12.2025 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
17.02.2026 відповідач подав відзив на позов вх.№2881/26.
18.02.2026 суд постановив підготовче провадження у справі закрити; розгляд справи по суті призначити на 11.03.2026.
11.03.2026 суд постановив задовольнити клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та відклав розгляд справи на 01.04.2026.
В судовому засіданні 01.04.2026 суд оголосив перерву до 04.05.2026..
04.05.2026 в судовому засіданні суд оголосив скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.
Позиція позивача
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив умови договору про постачання електричної енергії споживачу № 09/12/2020 від 09.12.2020 щодо повної та своєчасної оплати спожитої електричної енергії. Обставини вказаного порушення Господарський суд Одеської області встановив у від 08.05.2023 у справі № 916/677/23, що набрало законної сили та відповідно до якого суд ухвалив задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергостратегія до Товариства з обмеженою відповідальністю "Конате Груп про стягнення основної заборгованості в сумі 134 481 грн 31 коп.
Однак відповідач зазначену в рішенні заборгованість сплатив 01.02.2024, тобто з порушенням строку встановленого у договорі № 09/12/2020 від 09.12.2020, у зв"язку з чим ТОВ "Енергостратегія", керуючись п.5.5 договору та ст.625 ЦК України, нарахувало відповідачу пеню у сумі 316 312 грн 72 коп. та 3 % річних у сумі 23 073 грн 90 коп. Позовні вимоги обґрунтовані нормами ст. 525, 526, 530, 610, 626, 712 Цивільного кодексу України.
Позиція відповідача.
Відповідач проти позову заперечив, з підстав викладених у відзиві на позов. Зазначив, що вимоги позивача, викладені в позовній заяві, є необґрунтованими та не підлягають до задоволення, оскільки позивачем не дотримані строки позовної давності при зверненні із позовною заявою у цій справі. Також вказав, що з урахуванням вимог підпункту 4 пункту 3 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" (на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги), враховуючи, що 6-місячний строк нарахування пені співпадає із періодом дії карантину, то вимоги про стягнення на користь позивача пені у зазначений в позові строк не підлягають задоволенню.
Також просив суд, у разі ухвалення рішення про задоволення позову зменшити розмір неустойки у вигляді пені з урахуванням вимог справедливості, верховенства права, дотримання балансу інтересів кредитора та боржника, оскільки визначений розмір позовних вимог щодо стягнення санкцій у загальній сумі 339 386 грн 62 коп., практично вдвічі перевищує суму основного/порушеного зобов`язання та є джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.
Обставини справи. Оцінювання доказів.
09.12.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергостратегія" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Конате Груп" уклали договір про постачання електричної енергії споживачу № 09/12/2020 (далі - Договір).
В пункті 1.1. Договору зазначено, що цей договір про постачання електричної енергії споживачу є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання Споживача до умов цього договору.
Відповідно до пункту 2.1. договору за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.
Згідно з пунктом 3.1. цього договору датою початку постачання електричної енергії споживачу є дата, яку зазначено в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього договору, якщо інша дата не визначена комерційною пропозицією, але в будь-якому випадку не раніше строку початку дії договору.
У розділі 5 договору сторони також погодили, що споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицію, яка є додатком 2 до цього договору. Спосіб визначення ціни тарифу електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Для одного об`єкту споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії. Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.
У комерційній пропозиції сторони передбачили, що споживач здійснює плату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії напряму оператору системи розподілу (передачі) електричної енергії згідно з тарифами на послуги з розподілу електричної енергії. Оплата за спожиту електроенергію споживачем здійснюється до 10-го числа місяця наступного за розрахунковим.
Споживач, який купує електричну енергію в постачальника, відповідно до умов договору здійснює оплату за виставленим постачальником рахунком виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання цього постачальника в один із уповноважених банків, шляхом перерахування власних коштів та бюджетних асигнувань. Рахунок за спожиту електричну енергію надається постачальником споживачу протягом 2-х робочих днів після отримання від відповідного оператора системи розподілу даних щодо обсягу спожитої електричної енергії споживачем в один із таких способів:
- через особистий кабінет на сайті постачальника,
- електронною поштою,
- факсимільним зв`язком за телефоном,
- поштовим зв`язком,
- у відповідних структурних підрозділах постачальника.
Згідно з п. 5.5. договору, у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором, постачальник має право вимагати сплату пені. Споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, нарахованої протягом всього періоду прострочення зобов`язання.
Договір набирає чинності з дати, вказаної в заяві-приєднання, з подальшою його пролонгацією.
На виконання умов договору Постачальник за Договором у період з січня 2022 року до червня 2022 року поставив Споживачу електроенергію на загальну суму 184 481 грн 33 коп.
Відповідач в порушення умов Договору спожиту електричну енергію оплатив частково, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 134 481 грн 31 коп.
У зв`язку із порушенням відповідачем умов спірного договору відповідач звернувся до суду за захистом порушеного права.
08.05.2023 Господарський суд Одеської області ухвалив рішення у справі № 916/677/23, відповідно до якого задовольнив позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергостратегія до Товариства з обмеженою відповідальністю "Конате Груп" про стягнення основної заборгованості в сумі 134 481 грн 31 коп.
Вказане рішення набрало законної сили 05.06.2023.
Отже у рішенні господарського суду, що набрало законної сили, встановлений факт неналежного виконання ТОВ "Конате Груп" договору постачання електричної енергії споживачу № 09/12/2020 від 09.12.2020 щодо своєчасної сплати електроенергії.
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
На підставі вказаної статті в цій справі суд приймає до уваги ту обставину, що відповідач порушив умови договору постачання електричної енергії споживачу № 09/12/2020 від 09.12.2020, що полягало у несплаті поставленої електроенергії у сумі 134 481 грн 31 коп., яка не потребує доказування.
Як ствердив позивач та не заперечив відповідач погашення основної заборгованості згідно з Договором постачання електричної енергії споживачу № 09/12/2020 від 09.12.2020 в повному обсязі відбулося 01.02.2024, тобто з порушенням строків встановлених у договорі, у зв"язку з чим позивач, керуючись п.5.5 договору та ст.625 ЦК України, нарахував відповідачу пеню у сумі 316 312 грн 72 коп. та 3 % річних у сумі 23 073 грн 90 коп. та звернувся до суду за захистом порушеного права.
Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.
Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема із правочинів.
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України).
В силу приписів ст.ст. 626,627,628,629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Укладений сторонами Договір постачання електричної енергії споживачу № 09/12/2020 від 09.12.2020 за своєю правовою природою є договором поставки.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно з ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 692 ЦК України, обов`язок покупця з оплати товару виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
В статтях 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Приписами ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до пункту 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
В пункті 2 ст. 614 ЦК України встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2).
В силу ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), якою з огляду на положення ст. 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які, боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст.86 ГПК України).
Щодо застосування судом строку позовної давності, суд зазначає таке.
Згідно з ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 258 Цивільного кодексу України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог:1) про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Водночас під час дії карантину та воєнного стану законодавець застосував нову конструкцію, якою тимчасово доповнив перелік обставин, які впливають на перебіг позовної давності, а саме продовження позовної давності.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 12 березня 2020 року на всій території України було встановлено карантин.
Відповідно до Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" (далі - Закон № 540-IX) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнений пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року.
Відтак початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02 квітня 2020 року Законом № 540-IX.
Подібний правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06 вересня 2023 року у справі № 910/18489/20 (провадження № 12-46гс22).
Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а скасований він був з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".
Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року.
Поряд із цим Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу.
Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17 березня 2022 року.
Надалі згідно із Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини" (далі - Закон № 3450-ІХ) пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30 січня 2024 року.
Відповідно до Закону України Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини" п. 19 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України викладений в наступній редакції: "У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану".
Відновлення строків позовної давності передбачено Законом від 14.05.2025 №4434-IX "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності", яким передбачено виключення з Цивільного кодексу України пункту 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення".
Закон №4434 набирав чинності 04.09.2025, тому саме із цієї дати відновлено обчислення строків позовної давності.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, позовна давність була фактично призупиненою в період з 2 квітня 2020 року до 3 вересня 2025 року.
Відтак, з урахуванням того, що з 02.04.2020 перебіг позовної давності був зупинений на період карантину, а з 17.03.2022 року - на період дії воєнного стану, відповідний перебіг строків поновився 04.09.2025, а тому саме з цієї дати відновлюється перебіг позовної давності, і позивач має право використати невикористану частину однорічного строку, що залишилася до його спливу.
Річний строк звернення з позовом про стягнення пені розпочався з 04.09.2025 та триває до 04.09.2026. Позивач звернувся до суду з цим позовом 16.12.2025. Оскільки у цій справі позовна давність щодо визнаних судом обґрунтованими позовних вимог про стягнення пені та трьох процентів річних не спливла, позивач не пропустив строк звернення до суду.
Щодо інших аргументів сторін суд зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Трофимчук проти України" вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін; Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Руїс Торіха проти Іспанії").

Висновок суду.
Факт порушення відповідачем зобов`язання щодо оплати вартості отриманої електроенергії підтверджується рішенням Господарського суду Одеської області від 08.05.2023 у справі № 916/677/23, яке набрало законної сили. 
Зважаючи на підтверджений факт прострочення виконання зобов`язання, суд перевірив правильність нарахування позивачем 3% річних та пені за період з 20.05.2022 до 11.07.2023  та дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 316 312 грн 72 коп. пені та 23 073 грн 90 коп. 3% проценти річних є обґрунтованими.
Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Зі змісту зазначеної норми вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
При цьому потрібно взяти до уваги: майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні та інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Оцінюючи у цій справі можливість зменшення суми пені суд врахував, те що нарахована сума штрафних санкцій є значно більшою ніж сума основної заборгованості, яку відповідач погасив в повному обсязі, а також те, що позивач доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання останньому збитків в результаті дій саме відповідача, не подав.
З урахуванням викладеного у сукупності, суд, враховуючи дискреційність наданих йому повноважень щодо зменшення розміру штрафних санкцій, виходячи з необхідності дотримання балансу інтересів обох сторін, вважає справедливим, доцільним, обґрунтованим, таким, що цілком відповідає принципу верховенства права висновок щодо можливості зменшення розміру пені на 70 відсотків, тобто до 94 893 грн 82 коп.
На думку суду, стягнення з відповідача такої суми пені, а також 3% річних компенсує негативні наслідки, пов`язані з порушенням відповідачем строків погашення заборгованості, стягнення ж з відповідача пені у повному обсязі не є співмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобов`язання.
За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 94 893 грн 82 коп. - пені та 23 073грн 90 коп. - 3% річних.
Судові витрати.
Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 5 092 грн 43 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №5034 від 02 грудня 2025 року.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Водночас, суд зазначає, що у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено, тобто, судовий збір належить покласти на відповідача без урахування суми зменшеної пені.
Враховуючи викладене судовий збір в сумі 5 092 грн 43 коп., суд покладає на відповідача.
Керуючись ст. 8, 124 Конституції України, статтями 2, 86, 126, 129, 236-238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
частково задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергостратегія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Конате Груп" про стягнення заборгованості в сумі 339 386 грн 62 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Конате Груп", вул. Грушевського, буд. 7, м. Яремче, Надвірнянський район, Івано-Франківська область, 78501( код 43309143) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергостратегія", вул. Ольжича, буд. 27/22, оф. 2, м. Київ, 04060 (код 38765893) 94 893 (дев"яносто чотири тисячі вісімсот дев"яносто три ) грн 82 коп. пені та 23 073 ( двадцять три тисячі сімдесят три) грн 90 коп. 3% річних, а також 5 092 ( п"ять тисяч дев"яносто дві) грн 43 коп. судового збору.

Відмовити у задоволенні позову в частині позовних вимог про стягнення 94 893 (дев"яносто чотири тисячі вісімсот дев"яносто три ) грн 82 коп. пені. 

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строк, визначені Розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено: 21.05.2026

Суддя Т.В.Максимів