ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/1474/26	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),
суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2026 року (суддя Савонюк М.Я.) в адміністративній справі
за позовом ОСОБА_1 
до Військової частини НОМЕР_1 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 10.03.2026 звернувся до суду з позовом, в якому просив: 
1. Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 25.02.2022 по 31.08.2023, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік без врахування розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2022, 01.01.2023 у відповідні роки на відповідний тарифний коефіцієнт.
2. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити перерахунок на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості військової служби, щомісячної премії, інших надбавок та доплат за період з 25.02.2022 по 31.08.2023, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 – 2 481 грн. 00 коп., Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 – 2 684 грн. 00 коп. на відповідний тарифний коефіцієнт відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017 та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.
3. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 01.09.2023 по 24.01.2025, грошової допомоги на оздоровлення за 2023-2024 роки без врахування розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2023, 01.01.2024, 01.01.2025 у відповідні роки на відповідний тарифний коефіцієнт.
4. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості військової служби, щомісячної премії, інших надбавок та доплат за період з 01.09.2023 по 24.01.2025, грошової допомоги на оздоровлення за 2023-2024 роки з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 – 2 684 грн. 00 коп., Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» станом на 01.01.2024 – 3 028 грн. 00 коп., Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01.01.2025 – 3 028 грн. 00 коп. на відповідний тарифний коефіцієнт відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017 та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.
5. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 01.02.2025 по 23.07.2025, грошової допомоги на оздоровлення за 2025 рік без врахування розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2025 на відповідний тарифний коефіцієнт.
6. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості військової служби, щомісячної премії, інших надбавок та доплат за період з 01.02.2025 по 23.07.2025, грошової допомоги на оздоровлення за 2025 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01.01.2025 – 3 028 грн. 00 коп. на відповідний тарифний коефіцієнт відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017 та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.
Згідно з ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.03.2026 у справі № 340/1361/26 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.03.2026 у справі № 340/1361/26 роз`єднано позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 виділені у самостійне провадження, справі присвоєно номер 340/1474/26.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.04.2026 у справі № 340/1474/26 позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю не більше 10 днів з дня вручення даної ухвали.
Суд першої інстанції виходив з того, що згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 233 від 23.07.2025 позивач виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 23.07.2025. Того ж дня йому було оформлено та вручено під підпис грошовий атестат № 3/12/315 від 23.07.2025. Суд дійшов висновку, що початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум, що відбулося шляхом вручення 23.07.2025 грошового атестата (тобто, письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні). Натомість з позовними вимогами звернувся до суду 16.03.2026, тобто із пропуском тримісячного строку (23.10.2025). Враховуючи викладені обставини, суд вбачав наявність підстав для надання позивачу строку для подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду з зазначенням підстав для поновлення строку та доказів на їх обґрунтування.
Представник позивача 06.04.2026 подав до суду першої інстанції заяву про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої зазначив, що звернувся до суду у тримісячний термін з дати отримання відомостей про виплачене грошове забезпечення - листа від 20.02.2026 № 2496/2049, оскільки інших доказів надання позивачу письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені при звільненні та інформації про порядок обчислення грошового забезпечення у оскаржуваний період, відповідачем не надано. Наказ про виключення зі списків особового складу військової частини та грошовий атестат не є письмовим повідомленням про суми, нараховані та виплачені при звільненні, адже із даних документів неможливо встановити щомісячне грошове забезпечення. Вказує, що є діючим військовослужбовцем з 25.02.2022, зміна місця служби не є тотожним звільненням з військової служби, тому застосування частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України у даному випадку є безпідставним. Крім цього, у період з 2022 року по 2026 рік систематично виконував спеціальні / бойові завдання, про що свідчить виплата додаткової винагороди у довідці про грошове забезпечення протягом даного періоду, що є поважною причиною для поновлення строку звернення до суду.
Суд першої інстанції не знайшов обґрунтованими доводи позивача, зазначивши, серед іншого, що у межах спірних правовідносин позивача 23.07.2025 виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення, тобто розірвано трудові відносини. Вказане є подією, з якою пов`язаний початок перебігу строку звернення до суду у цій справі, що відповідає вимогам частини другої статті 233 КЗпП України.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 залишено без розгляду.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити в її задоволенні, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною 2 статті 233 КЗпП України встановлено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.
Рішенням Конституційного Суду України від 11.12.2025 № 1-р/2025 визнано неконституційними із дня ухвалення цього Рішення положення частини 1 статті 233 КЗпП України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат.
Враховуючи такі зміни законодавства, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що законодавець не обмежив будь-яким строком право на звернення з відповідним позовом особу, яка продовжує перебувати на публічній службі в органі (відомстві), з яким виник спір.
Відповідно до обставин цієї справи, які не заперечується відповідачем, ОСОБА_1 після виключення зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 продовжив проходження військової служби з 25.07.2025 у Військовій частині НОМЕР_3 .
Верховний Суд у постанові від 26 червня 2025 року у справі № 400/8927/23 вказав, що виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини саме по собі не свідчить про закінчення проходження ним військової служби. Таке виключення може бути зумовлене переведенням до іншої частини, зміною місця проходження служби або іншим адміністративним переміщенням. Натомість лише виключення зі списків особового складу військової частини у зв`язку із звільненням у запас чи відставку, смертю, визнанням безвісно відсутнім чи оголошенням померлим підтверджує закінчення проходження військової служби.
Відтак суд апеляційної інстанції доходить висновку, що строк звернення до суду з цим позовом не пропущений, адже приписи ч. 2 ст. 233 КЗпПУ не застосовуються до осіб, які продовжують проходження військової служби.
Вказані обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, що призвело до ухвалення невірного судового рішення, яке підлягає скасуванню. 

Керуючись ст.ст. 243, 320, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, 
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2026 року в адміністративній справі № 340/1474/26 скасувати.
Справу направити до Кіровоградського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з 21 травня 2026 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повна постанова складена з 21 травня 2026 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко 

суддя А.В. Суховаров 

суддя Т.І. Ясенова