ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1845/26 Справа № 205/4750/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Скрипник К.О. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

24 червня 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є.,
за участю: 
захисника Бервено О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Бервено О.М. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Новокодацького районного суду міста Дніпра від 11 травня 2026 року щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:
Відповідно до встановлених обставин у постанові суду,  ОСОБА_1 29 березня 2026 року о 02.55 год., в м. Дніпро на вул. Набережна Заводська, 70А, керував транспортним засобом - автомобілем «Lexus LS 460», д/н НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, на вимогу працівників поліції пройти медичний огляд в установленому порядку водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.
Постановою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 11 травня 2026 року ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник Бервено О.М. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування посилається на такі обставини:
- на відеозаписах з нагрудних бодікамер поліцейських не зафіксований момент зупинки транспортного засобу, за кермом якого перебував саме ОСОБА_1 ;
- під час спілкування з поліцейськими було оголошено повітряну тривогу, однак співробітниками патрульної поліції не вжито заходів щодо безпеки.
Будучи увідомленим про місце та час розгляду справи, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведено у його відсутність. 
В суді апеляційної інстанції захисника Бервено О.М. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1  підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити. 
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.
Вимоги апеляційної скарги щодо поновлення строку апеляційного оскарження у зв`язку з поважними причинами пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду підлягають задоволенню, так як розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 та відповідно до ст. 285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, однак відповідно до матеріалів відсутні будь-які відомості щодо отримання останнім копії постанови або відомостей про її вручення у встановленому законом порядку. Крім того, ОСОБА_1 про постанову суду першої інстанції дізнався лише 22 травня 2026 року з офіційного сайту Судової влади.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Як встановлено апеляційним переглядом, вказані вимоги закону при розгляді судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення були дотримані та виконані в повному обсязі. 
Висновок суду про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності, зокрема: 
-протоколом серії ЕПР 1 № 626844 від 29.03.2026 року;
-відеозаписом;
-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що занижують увагу та швидкість реакції від 29.03.2026 року о 04.30 год.
За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Зазначені вище докази є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, і достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.
Доводи про те, що на відеозаписах з нагрудних камер поліцейських не зафіксовано момент безпосередньої зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , не спростовують встановлених судом першої інстанції обставин та не свідчать про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Так, із дослідженого судом відеозапису вбачається, що о 04 год. 10 хв. ОСОБА_1 виходить із транспортного засобу саме зі сторони водія, що узгоджується з викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення обставинами щодо керування ним автомобілем. Крім того, працівник поліції роз`яснює ОСОБА_1 вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України щодо обов`язку пройти огляд на стан сп`яніння як водію, запитуючи про це у ОСОБА_1 , який не мав заперечень і тільки після повідомлення про відповідальність змінив свою позицію. Після висловлених ним тверджень про те, що він нібито не керував транспортним засобом, а лише перебував у ньому, ОСОБА_1 о 04 год. 12 хв. знову сідає на місце водія та глушить двигун автомобіля, що додатково підтверджує його фактичне перебування за кермом транспортного засобу.
Отже, сукупність наявних у справі доказів, зокрема протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис, є достатньою для висновку про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом у момент виявлення працівниками поліції ознак алкогольного сп`яніння та подальшої відмови від проходження огляду.
Доводи про те, що під час спілкування працівників поліції із ОСОБА_1 було оголошено сигнал «Повітряна тривога», однак поліцейськими не було вжито заходів щодо забезпечення безпеки учасників події не спростовують встановлених обставин судом.
Вказані обставини не стосуються предмета доказування у даній справі та жодним чином не впливають на наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також не свідчать про порушення встановленого законом порядку проведення огляду на стан сп`яніння чи фіксації відмови від його проходження.
Як вбачається з відеозапису, сигнал «Повітряна тривога» пролунав о 04 год. 13 хв., тобто вже після того, як ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим було завершено об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Таким чином, оголошення повітряної тривоги відбулося після вчинення правопорушення та не може бути підставою для визнання доказів недопустимими або закриття провадження у справі.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебував у комендантську годину на вулиці, тобто свідомо порушував встановлену чинним законодавством заборону перебування на вулицях та в інших громадських місцях у період дії комендантської години, а тому посилання на недотримання працівниками поліції вимог безпеки є безпідставними. 
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає в тому числі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За порушення водієм обов`язку, передбаченого п. 2.5 ПДР, за таку відмову настає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто правові наслідки у виді складення протоколу, оскільки, як вже було зазначено вище, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП охоплює відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного сп`яніння і за такі дії настає адміністративна відповідальність.
Судом обґрунтовано накладено стягнення на загальних підставах за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, а тому порушень вимог закону при накладенні стягнення не вбачається. 
Таким чином, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки не виникає сумніву щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як правопорушення повністю знайшло своє підтвердження наявними в матеріалах справи доказами.
При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
Таким чином, вважаю за доцільне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції – без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:
Поновити захиснику Бервено О.М. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Новокодацького районного суду міста Дніпра від 11 травня 2026 року.
Апеляційну скаргу захисника Бервено О.М. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Новокодацького районного суду міста Дніпра від 11 травня 2026 року – залишити без задоволення.
Постанову Новокодацького районного суду міста Дніпра від 11 травня 2026 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду       О.Є. Джерелейко