Справа № 188/2364/25 
Провадження № 2/188/1064/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року с-ще Петропавлівка
Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді Курочкіної О.М. 
секретар судового засідання Сахно А.А. 
справа №188/2364/25
позивач ОСОБА_1 
представник ОСОБА_2 
відповідачі: 
Лисичанська міська військова адміністрація Сіверськодонецького району Луганської області;
ОСОБА_3 
про визнання права приватної власності 
ВСТАНОВИВ:
03 лютого 1995 року ОСОБА_1 та його матір`ю ОСОБА_3 отримано свідоцтво про право власності на житло, яке знаходиться за адресю: АДРЕСА_1 , загальною площею 53,90 кв.м., видане Представництвом Фонду держмайна України в м.Лисичанськ згідно з розпорядженням (наказом) від 02 лютого 1995 року №2857, у якому зазначено, що їм дійсно належить на праві приватної спільної власності вказана квартира.
Свідоцтво про право власності на житло підписане керівником органу приватизації А.П.Неведровим та завірене печаткою Представництва Фонду Держмайна України м.Лисичанську Луганської області. На зворотній стороні свідоцтва має місце Реєстраційний напис, про те, що зазначена в свідоцтві квартира№5 зареєстрована Лисичанським міжрегіональним бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про що 16 березня 1995 року здійснено запис в реєстрову книгу за реєстровим №368.
25.01.1995 року на зазначену вище квартиру Лисичанським бюро технічнічної інвентаризації було виготовлено технічний паспорт.
Таким чином, ОСОБА_1 став співвласником (1/2 частина) квартири адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 53,9 кв.м., та його право власності на нерухоме майно було зареєстроване відповідно до діючого на той час законодавства.
Назву вулиці «Тухачевського» в подальшому було змінено на «24-ї бригади ЗСУ», що підтверджується листом Лисичанської міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області № 2401/01-16 від 27.06.2025, копією рішення Лисичанської міської ради від 24.12.2015 року №4/43 «Про перейменування вулиць» та отриманою на офіційному сайті Лисичанської міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області, копією розпорядження керівника Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації від 27.09.2021 року №1096 «Про затвердження переліку назв урбанонімів міста Лисичанськ».
Станом на 07 грудня 2023 року виготовлено технічний паспорт, який відповідає вимогам чинного законодавства, на квартиру за адресою: Луганська область, Сіверськодрнецький р-н, Лисичанська територіальна громада, м.Лисичанськ (станом на 01.01.2021 року) АДРЕСА_1 , інвентаризаційна справа номер К-02-3384, реєстраційний номер ТІ01: 2475-2982-0094-6412.
Місто Лисичанськ Сіверськодонецького району Луганської області відповідно до «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376 - є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією з 03.07.2022 р.
Внаслідок збройної агресії РФ 24.02.2022 та подальшої тимчасової окупації території, позивач був вимушений покинути місце проживання.
17.03.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради з заявою для реєстрації права власності на зазначену вище квартиру. Однак, отримав рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій №78988852 від 20 травня 2025 року, мотивоване тим, що, згідно відповіді на запит Управління адміністративних послуг Лисичанської військової адміністрації №185/01-14 від 21.03.2025 року, реєстраційні справи щодо об`єктів нерухомого майна, права на які виникли до 01.01.2013 року не були оцифровані до 24.02.2022 року та зберігались у приміщенні ЛКП «БТІ» у паперовій формі та до моменту окупації 03.07.2022 року з міста Лисичанська евакуйовані не були, саме підприємство не релоковане, діяльності на підконтрольній Україні території не провадить, тому не має можливості надати інформацію про наявність або відсутність державної реєстрації речових прав, що виникли в установленому порядку до 1 січня 2013 року, оскільки на даний час відсутній доступ до державних реєстрів та інших відповідних джерел інформації через тимчасову окупацію міста Лисичанськ Луганської області.
Таким чином, ОСОБА_1 позбавлений можливості підтвердити реєстрацію права власності в позасудовому порядку, що є перешкодою в реалізації ним свого права власності. Враховуючи відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення невизнаного права власності на квартиру, ОСОБА_1 вимушений звертатись з даним позовом для захисту свого права.
ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 гр., що підтверджується Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ №393451 від 31.03.2014 року та Пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 , тому, на підставі п.9 ч.І ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору під час розгляду справи.
Просить суд визнати за ним право власності на належну йому квартиру.
В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримано в повному обсязі.
Відповідач в особі Лисичанської міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області про розгляд справи належним чином неодноразово повідомлений, від відповідача не надійшло відзиву, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи .
Відповідач ОСОБА_3 надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечила.

Вивчивши позов та матеріали справи суд приходить до висновку, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 03.02.1995 року, розпорядження №2857, квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .
Технічний паспорт на квартиру за адресою АДРЕСА_1 підтверджує право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на квартиру.
Відповідно до паспорту та довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи, позивач є внутрішньо переміщеною особою. 
Рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій №78088852 від 20.05.2025 року позивачу було відмовлено в проведенні реєстраційних дій з тих підстав, що обов`язки по зберіганню реєстраційних справ щодо об`єктів нерухомого майна, права на які виникли та зареєстровані до 1 січня 2013 року, були покладені Лисичанською міською радою на комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації». Такі справи до 24.02.2022 оцифровані не були, зберігалися у приміщенні ЛКП «БТІ» у паперовій формі та до моменту окупації 03 липня 2022 року з міста Лисичанська евакуйовані не були, само підприємство не релоковане, діяльності на підконтрольній Україні території не провадить. Таким чином, на сьогоднішній день неможливо отримати від БТІ інформацію про зареєстровані права до 1 січня 2013 року на будь-який об`єкт нерухомого майна, розташований в місті Лисичанськ Луганської області. У зв`язку з чим провести державну реєстрацію права власності не надається можливим.
Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
За змістом статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
У статті 328 ЦК України визначено презумпцію правомірності набуття власності. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Враховуючи, що відповідно до статті 328 цього Кодексу набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, за яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт і чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України (аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 21 листопада 2018року у справі № 920/615/16, від 05 вересня 2019року у справі № 907/310/18).
Відповідно до наданих документів ОСОБА_1 має право спільної сумісної власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , частки спільного майна, відповідно до наданих документів не визначались, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в частині визнання за ОСОБА_1 права спільної сумісної власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 спільно з відповідачем, ОСОБА_3 .
Стаття 392 ЦК України, в якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне у позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право.
Таким чином суд підтверджує наявне право власності, набуте раніше на законних підставах, відповідно до ст. 392 ЦК України, а рішення спрямоване на захист, існуючого, наявного, права, що виникло у позивача з передбачених законодавством підстав і підтверджується належними та допустимими доказами.
Підтвердження права власності на зруйноване майно необхідно позивачам для отримання матеріального відшкодування від держави.
Указом Президента України . № 64/2022 від 24. лютого 20.22року, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки, і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан, який неодноразово був продовжений та станом на час розгляду справи триває.
Відповідно де Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022року № 309. (у редакції станом на час і розгляду справи), територію Лисичанської міської територіальної громади включено до території активних бойових дій та бойові дії на даній території не завершені, а саму територію віднесено до тимчасово окупованої РФ території України.
Відповідно до ст.349 ЦК право власності на майно припиняється в разі його знищення, але суд при задоволенні позову керується практикою ЄСПЛ та міжнародними нормами.
Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.
Враховуючи вищезазначене, керуючись ст..328,392 ЦК, ст.ст. 79-81, 258, 264-265 ЦПК України суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Лисичанської міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області та ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частину 
квартири задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 права спільної сумісної власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 53.90 кв.м. з ОСОБА_3 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
 Суддя 	  О. М. Курочкіна