ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2026 року  Справа № 924/1155/23 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуюча суддя Коломис В.В., суддя Миханюк М.В. ,  суддя Саврій В.А. 

секретар судового засідання Політуча В.В. 
за участю представників сторін:
позивача - Куц І.О., адвокат (в режимі відеоконференції);
відповідачів - не з`явилися;
третіх осіб - не з`явилися;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НВО" на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 11 березня 2026 року у справі № 924/1155/23 (суддя Грамчук І.В.)
за позовом Приватного підприємства "Подільський міжрегіональний ринок"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВО"
до ОСОБА_1 
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів:
- приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуцевич Олени Олександрівни
- ОСОБА_2 
про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 25.07.2023, який посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Гуцевич Оленою Олександрівною, що укладений між Приватним підприємством "Подільський міжрегіональний ринок" і Товариством з обмеженою відповідальністю "НВО" та зареєстрований в реєстрі за № 813, визнання недійсним договору іпотеки від 09.08.2023, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "НВО" та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуцевич Оленою Олександрівною, за реєстровим номером 971, а також витребування з чужого незаконного володіння нерухомого майна, що розташоване за адресою: Хмельницька область Хмельницький район Розсошанська сільська рада, автодорога Н-03 Житомир-Чернівці 191 кв. плюс 520 м. праворуч (територія ТСЦ Поділля)

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 11 березня 2026 року клопотання представника Приватного підприємства "Подільський міжрегіональний ринок" про призначення у справі № 924/1155/23 судової комплексної (повторної почеркознавчої експертизи та повторної судової оціночно-будівельної) експертизи, задоволено.
Призначено комплексну судову експертизу, проведення якої доручено Державному науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України.
На вирішення повторної судової почеркознавчої експертизи поставлено наступне запитання:
Чи виконано підпис від імені ОСОБА_2 (на дату підписання - ОСОБА_3 ) у документі під назвою "Контракт з директором Приватного підприємства "Подільський міжрегіональний ринок" датований 04 березня 2016 року у графі "Реквізити підписи сторін" колонці "директор Климова Інна Григорівна" тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою?
На вирішення судової оціночно - будівельної експертизи поставлено наступні запитання:
1. Яка ринкова вартість станом на 25 липня 2023 року, відчужених за спірним договором купівлі-продажу від 25 липня 2023 року вказаних об`єктів нерухомого майна:
- трансформаторна підстанція літера Щ, загальною площею - 170,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 44958168250;
- підземний склад 7 літера Ц, загальною площею - 85,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 44912568250;
- трансформаторна підстанція літера X, загальною площею - 46,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 44850668250;
- фільтропоглинаюча № 2 літера Ю, загальною площею - 22 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 44757168250;
- трансформаторна підстанція літера М, загальною площею - 45,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 44662268250;
- будівля торгового центру літ. Е, загальною площею - 336,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 44515568250;
- трансформаторна підстанція літера Ш, загальною площею - 45,3 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 44461868250;
- пункт охорони літ. "Н-2". загальною площею - 29,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 44343868250;
- трансформаторна підстанція літера Р, загальною площею - 46,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 44247268250;
- трансформаторна підстанція літера Т, загальною площею - 45,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 43964868250;
- трансформаторна підстанція літера К, загальною площею - 45 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 43911468250;
- капличка літера III, загальною площею - 32,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 43863868250;
- пункт охорони літ. "Є-2", загальною площею - 30 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 43801668250;
- очисна N 2 літера II, загальною площею - 61,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 43698368250;
- підземний склад 6 літера Ц, загальною площею - 85,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 43413868250;
- підземний склад 4 літера Ц загальною площею - 85,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 43337268250;
- водонасосна станція № 1 літера "Я" загальною площею 67,3 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 43221468250;
- пункт охорони літерою С загальною площею 19,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 42897868250;
- підземний склад 5 літера Ц загальною площею 85,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 42810468250;
- очисна № 1 літера I, загальною площею 61,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 42697268250;
- фільтропоглинаюча № 1 літера Ю, загальною площею 21,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 42623068250;
- підземний склад 3 літера Ц, загальною площею 85,3 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 42440668250;
- підземний склад 1 літера Ц, загальною площею 67,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 42371968250;
- пункт охорони літ. "3-2" загальною площею 29,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 42252268250;
- підземний склад 2 літера Ц загальною площею 84,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 42186068250;
- водонасосна станція № 2 літера "я" загальною площею 66,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 41985068250;
- будівля адміністрації літ "А-3" загальною площею 1628,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 41740068250.
З метою проведення експертного дослідження додатково зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "НВО" забезпечити безперешкодний доступ судового експерта до об`єктів нерухомого майна для їх огляду.
Оплату за проведення експертизи покладено на Приватне підприємство "Подільський міжрегіональний ринок".
Зупинено провадження у справі № 924/1155/23 на час проведення судової експертизи.
Матеріали справи № 924/1155/23 та оригінал Контракту з директором Приватного підприємства Подільський міжрегіональний ринок" від 04 березня 2016 року на 1 (одному аркуші) направлено Державному науково - дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України (вул. Богомольця, 10, м.Київ, 00024).
Попереджено експертів про те, що особа, яка здійснює експертне дослідження, несе кримінальну відповідальність за відмову від покладених на неї обов`язків та за дачу завідомо неправильного висновку відповідно до ст.ст. 384, 385 КК України.
Зобов`язано експертів після закінчення експертного дослідження направити висновок на адресу суду разом з наданими матеріалами, а копію висновку надіслати сторонам.
Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "НВО" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу місцевого господарського суду та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання представника Приватного підприємства "Подільський міжрегіональний ринок" про призначення судової комплексної (повторної почеркознавчої експертизи та повторної судової оціночно-будівельної) експертизи.
Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення Господарським судом Хмельницької області норм процесуального права.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01 квітня 2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "НВО" на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 11 березня 2026 року у справі №924/1155/23. Призначено справу № 924/1155/23 до розгляду на 11 травня 2026 року об 12:00 год.
В судове засідання представники відповідачів та третіх осіб не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.
Частинами 11, 12 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Оскільки всі учасники провадження у справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, при цьому, явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представників відповідачів та третіх осіб.
Присутній в судовому засіданні представник позивача вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, а відтак просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Колегія суддів, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, ухвалу місцевого господарського суду - скасувати, прийнявши нове судове рішення, яким у задоволенні клопотання представника Приватного підприємства "Подільський міжрегіональний ринок" про призначення у справі №924/1155/23 судової комплексної (повторної почеркознавчої експертизи та повторної судової оціночно-будівельної) експертизи відмовити.
При цьому колегія суддів виходила з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 14 листопада 2023 року відкрито провадження у справі № 924/1155/23 за позовом Приватного підприємства "Подільський міжрегіональний ринок" до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВО" про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 25 липня 2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуцевич О.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 813, для розгляду за правилами загального позовного провадження.
В межах підготовчого провадження ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 26 грудня 2024 року у справі призначено судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Хмельницькому науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України.
На вирішення експертизи було поставлено питання щодо встановлення належності підпису від імені ОСОБА_2 (на дату підписання - ОСОБА_3 ) у документі "Контракт з директором Приватного підприємства "Подільський міжрегіональний ринок" від 04 березня 2016 року, а саме - чи виконаний такий підпис зазначеною особою чи іншою особою.
За результатами проведення експертизи складено висновок експерта від 01 квітня 2025 року № СЕ-19/123-25/988-ПЧ, відповідно до якого встановлено, що підпис у графі "директор Климова Інна Григорівна" у вказаному контракті виконаний не Ковальчук Інною Григорівною, а іншою особою.
04 квітня 2025 року судом отримано зазначений висновок експерта, у зв`язку з чим ухвалою місцевого суду від 10 квітня 2025 року провадження у справі поновлено та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 27 травня 2025 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.
Разом з тим, ухвалою суду від 23 липня 2025 року суд першої інстанції повернувся до стадії підготовчого провадження та оголосив перерву у підготовчому засіданні до 29 липня 2025 року.
В період перерви до суду надійшли клопотання позивача від 24 липня 2025 року (вх. №05-08/2181/25 та № 05-08/2191/25) про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи та судової оціночно-будівельної експертизи.
Клопотання про призначення повторної почеркознавчої експертизи обґрунтоване тим, що висновок експерта від 01 квітня 2025 року № СЕ-19/123-25/988-ПЧ, на думку позивача, є суперечливим та не дає змоги встановити обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення спору.
Крім того, у поданому клопотанні про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи позивач зазначив, що за результатами проведеної у справі судової почеркознавчої експертизи складено висновок експерта від 01 квітня 2025 року № СЕ-19/123-25/988-ПЧ, відповідно до якого підпис від імені ОСОБА_2 (на дату підписання - ОСОБА_3 ) у графі "директор Климова Інна Григорівна" у контракті з директором Приватного підприємства "Подільський міжрегіональний ринок" від 04 березня 2016 року виконаний не зазначеною особою, а іншою особою.
Разом з тим, позивач вказував, що під час проведення експертного дослідження експерту було надано недостатню кількість вільних зразків підпису Ковальчук (Климової) Інни Григорівни, а також такі зразки характеризуються значною розбіжністю у часі їх виконання, що, на думку представника позивача, перешкодило проведенню повного та всебічного дослідження.
Посилаючись на Науково-методичні рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, представник позивача зазначав, що для проведення відповідних досліджень експерту необхідно було надати як вільні, так і експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації, причому як вільні, так і експериментальні зразки буквеного або цифрового письма мають надаватися у достатній кількості, зокрема, не менше ніж на 15 аркушах, при цьому, чим коротший досліджуваний запис, тим більшою є потреба у кількості вільних зразків, а вільні зразки підпису за можливості мають бути надані не менше ніж на 15 документах, тоді як експериментальні - у кількості не менше 5-8 аркушів.
Крім того, як зазначалося у клопотанні, у випадку необхідності встановлення обставин щодо виконання підпису від імені певної особи іншою особою експерту мають бути надані вільні та експериментальні зразки почерку і підписів як особи, від імені якої виконано підпис, так і передбачуваного виконавця, а також додатково відібрані експериментальні зразки почерку передбачуваного виконавця у кількості не менше ніж 10-15 аркушів у вигляді записів прізвища та ініціалів особи, від імені якої виконано підпис.
Водночас, як вказував представник позивача, у даному випадку експерту для дослідження було надано вільні зразки підпису лише на 6 документах, що, на його думку, суперечить вимогам п.1.8 та п.19 розділу І зазначених Науково-методичних рекомендацій, у зв`язку з чим проведене експертне дослідження є неповним та таким, що не дає можливості встановити обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення спору, а відтак, як зазначав представник позивача, результати такої експертизи не можуть бути покладені в основу судового рішення без призначення повторного експертного дослідження.
З метою роз`яснення висновку експерта та спростування наявних сумнівів у його достовірності судом було викликано експерта Хмельницького НДЕКЦ МВС України М.Грушка для надання пояснень щодо проведеного дослідження, однак під час надання таких пояснень, як зазначалося представником позивача, експерт не зміг усунути виявлені недоліки, не навів належного обґрунтування щодо причин врахування одних зразків підпису та відхилення інших, пояснивши, при цьому, використання як вільних зразків фактично "умовно-вільних" зразків, додатково, звернувши увагу на відсутність обов`язку експерта щодо повного та детального опису проведеного дослідження, а також не розкрив змісту застосованих при проведенні експертизи методик.
За таких обставин, як вказував представник позивача, надані експертом пояснення не усунули неповноти проведеного дослідження, у зв`язку з чим, на його переконання, наявні підстави для призначення повторної судової почеркознавчої експертизи.
Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 01 серпня 2025 року клопотання представника Приватного підприємства "Подільський міжрегіональний ринок" адвоката Куца І.О. (вх. № 05-08/2181/25 від 24.07.2025) про призначення у справі №924/1155/23 повторної судової почеркознавчої експертизи та судової оціночно-будівельної експертизи задоволено частково, при цьому, судом призначено у справі комплексну судову експертизу, проведення якої доручено Івано-Франківському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09 вересня 2025 року ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 01 серпня 2025 року у справі №924/1155/23 залишено без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НВО" - без задоволення.
В подальшому, Івано-Франківське відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надіслало повідомлення № 1029/1030/25-28 від 02 грудня 2025 року про неможливість надання висновку за результатами проведення комплексної повторної судової почеркознавчої експертизи та судової оціночно-будівельної експертизи.
При цьому, позивач вважає, що зазначене відділення КНДІСЕ Міністерства юстиції України безпідставно відмовило у наданні відповідного висновку, звертаючи увагу на те, що проведення оціночно-будівельної експертизи без виїзду на місце та без безпосереднього огляду об`єкта є неможливим, оскільки за відсутності реального доступу до об`єкта дослідження, експерт не має можливості надати повний і достовірний висновок щодо технічного стану об`єкта та його ринкової вартості, тоді як оцінка виключно на підставі технічного паспорта є формальною та не відображає фактичного стану майна, а саме огляд об`єкта дозволяє отримати достовірні та повні дані про його реальні характеристики, обсяг та інші показники, що безпосередньо впливають на визначення його вартості, у зв`язку з чим позивач послався на п.3.9 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 (у редакції наказу від 26 грудня 2012 року № 1950/5).
Отже, на переконання представника позивача, за наявних обставин існують достатні підстави для призначення повторної судової почеркознавчої експертизи.
Надалі, позивач подав клопотання (вх. № 05-08/628/26 від 24 лютого 2026 року) про поновлення строку на подання клопотання про призначення комплексної судової експертизи, проведення якої просив доручити Державному науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України (м. Київ, вул. Богомольця, 10).
У зазначеному клопотанні позивач також просив повторно поставити на вирішення експерта питання щодо того, чи виконано підпис від імені ОСОБА_2 (на дату підписання - ОСОБА_3 ) у документі під назвою "Контракт з директором Приватного підприємства "Подільський міжрегіональний ринок" від 04 березня 2016 року у графі "Реквізити підписи сторін" у колонці "директор ОСОБА_3 " тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою.
Крім того, відповідно до клопотання (вх. № 05-08/628/26 від 24 лютого 2026 року) про призначення комплексної експертизи, з метою виконання завдань підготовчого провадження, керуючись п.3 ч.1 ст.177 та п.8 ч.2 ст.182 ГПК України, позивач просив суд призначити у справі повторну судову оціночно-будівельну експертизу з метою підтвердження обставин щодо заниження вартості відчуженого за договором купівлі-продажу від 25 липня 2023 року нерухомого майна.
Обґрунтовуючи зазначене клопотання, позивач вказує, що, на його переконання, ОСОБА_4 , укладаючи договір купівлі-продажу від 25 липня 2023 року як повірений, діяв не в інтересах Приватного підприємства "Подільський міжрегіональний ринок", а в інтересах власної дружини ОСОБА_1 , з метою набуття Товариством з обмеженою відповідальністю "НВО", засновником якого вона є, майна за вартістю, значно нижчою від його ринкової вартості.
Так, зокрема, 25 липня 2023 року між Приватним підприємством "Подільський міжрегіональний ринок" та Товариством з обмеженою відповідальністю "НВО" було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуцевич О.О. та зареєстрований у реєстрі за № 813.
Вказаний договір від імені продавця - Приватного підприємства "Подільський міжрегіональний ринок" було укладено ОСОБА_4 , який діяв на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуцевич О.О. 25 червня 2023 року за реєстровим № 683, тоді як від імені покупця - Товариства з обмеженою відповідальністю "НВО" договір підписано директором ОСОБА_5 , яка діяла на підставі Статуту товариства, Протоколу загальних зборів учасників від 19 серпня 2021 року та Протоколу загальних зборів учасників від 25 липня 2023 року.
При цьому, засновником Товариства з обмеженою відповідальністю "НВО" із часткою у статутному капіталі у розмірі 50 відсотків є ОСОБА_1 , яка, відповідно до Протоколу загальних зборів учасників товариства від 25 липня 2023 року, голосувала за придбання зазначеного нерухомого майна.
На переконання позивача, вартість майна, відчуженого за договором купівлі-продажу від 25 липня 2023 року, є значно вищою за ту, за якою таке майно було відчужене відповідно до пункту 2.1 зазначеного договору, а саме за ціною 9 998 255,43 грн.
З метою підтвердження вказаних обставин позивач просив суд призначити у справі комплексну судову експертизу для встановлення факту заниження вартості відчуженого за договором купівлі-продажу від 25 липня 2023 року нерухомого майна.
Місцевий господарський суд, розглянувши подане позивачем клопотання, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються дані вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про наявність правових підстав для його задоволення.
При цьому, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив, що призначення у даній справі комплексної судової почеркознавчої та оціночно-будівельної експертизи дозволить встановити, чи виконано підпис від імені ОСОБА_2 у контракті з директором Приватного підприємства "Подільський міжрегіональний ринок" від 04 березня 2016 року саме цією особою чи іншою особою, а також визначити дійсну ринкову вартість нерухомого майна, відчуженого за договором купівлі-продажу від 25 липня 2023 року, що, у свою чергу, має значення для з`ясування обставин щодо можливого заниження вартості такого майна та забезпечення повного, всебічного й об`єктивного розгляду справи.
Натомість, з такими доводами та власне висновками місцевого господарського суду колегія суддів погодитись не може з огляду на таке.
Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно із ч.ч.1, 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.76 ГПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.79 ГПК України). 
Частинами 1,5 статті 236 ГПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Статтею 98 ГПК України визначено, що висновок експерта є докладним описом проведених експертом досліджень, зроблених за їх результатами висновків та обґрунтованих відповідей на поставлені йому питання, який складається у порядку, визначеному законодавством, при цьому, з урахуванням його процесуальної природи, предметом такого висновку може бути дослідження обставин, що входять до предмета доказування, встановлення яких потребує спеціальних знань, а сам висновок експерта може бути наданий як на замовлення учасника справи, так і на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Відповідно до ст.99 ГПК України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Відтак, з огляду на наведені положення ст.99 ГПК України, суд першої інстанції мав перевірити наявність зазначених умов, однак колегія суддів виходить з того, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, які входять до предмета доказування, тобто у випадку, коли такі обставини не можуть бути встановлені за допомогою інших засобів доказування, при цьому, питання про її призначення має вирішуватися судом лише після ґрунтовного дослідження обставин справи та доводів сторін щодо необхідності такого призначення, а питання, які ставляться перед експертом, повинні бути сформульовані чітко, зрозуміло і таким чином, щоб виключати можливість їх неоднозначного розуміння чи тлумачення та відповідати об`єктам і матеріалам, що направляються на експертизу.
Водночас, правові, організаційні та фінансові засади судово-експертної діяльності, спрямованої на забезпечення здійснення правосуддя в Україні незалежною, кваліфікованою та об`єктивною експертизою, орієнтованою на максимальне використання досягнень науки і техніки, визначені Законом України "Про судову експертизу" та підлягають врахуванню судом при вирішенні питання про призначення експертизи.
Так, статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" визначено, що судова експертиза є дослідженням на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Спеціальні знання у розумінні процесуального законодавства є професійними знаннями, набутими особою в результаті відповідної освіти, а також навичками, сформованими у процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних сферах людської діяльності, які застосовуються у поєднанні з науково-технічними засобами під час проведення експертного дослідження.
При цьому, змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані та перевірені практикою положення і правила, що можуть належати до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва чи інших сфер, використання яких є необхідним для належного дослідження об`єктів, явищ і процесів.
Необхідність призначення судової експертизи у господарському судочинстві зумовлена тим, що під час здійснення правосуддя суд стикається з потребою встановлення таких фактичних обставин, з`ясування яких вимагає проведення спеціальних досліджень із застосуванням відповідних знань, при цьому, експертиза за своєю суттю є науковим, дослідницьким способом встановлення фактів, результати якого відображаються у висновку експерта як джерелі доказів у справі.
Аналогічний підхід щодо значення експертизи як складової судового розгляду відображений у практиці Європейського суду з прав людини, який у рішенні у справі "Дульський проти України" (заява № 61679/00) від 01 червня 2006 року зазначив, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи та становить невід`ємну частину судової процедури, при цьому, суд наділений повноваженнями щодо вирішення питання про необхідність отримання додаткових доказів і визначення строків для їх подання.
Відтак, призначення судової експертизи обумовлюється наявністю об`єктивної необхідності у застосуванні спеціальних знань для встановлення обставин, що входять до предмета доказування, тобто у випадку, коли такі обставини не можуть бути встановлені за допомогою інших належних та допустимих доказів.
У зв`язку з цим, питання про призначення експертизи підлягає вирішенню судом лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи, а також оцінки доводів сторін щодо дійсної необхідності її проведення, що виключає формальний підхід до вирішення такого процесуального питання.
Аналогічний правовий підхід неодноразово висловлювався Верховним Судом, зокрема, у постановах Касаційного господарського суду від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16 та від 24 січня 2018 року у справі № 917/50/17.
Частиною другою статті 99 ГПК України передбачено, що у разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, а також додаткову чи повторну експертизу.
Водночас, за змістом ст.107 ГПК України, додаткова експертиза призначається у випадку, якщо висновок експерта є неповним або неясним, та може бути доручена як тому самому, так і іншому експерту (експертам), тоді як повторна експертиза призначається за наявності обґрунтованих сумнівів у правильності висновку експерта, зокрема, у разі його необґрунтованості або суперечності іншим матеріалам справи, і доручається іншому експерту чи експертам.
Отже, із наведених норм процесуального права вбачається, що призначення додаткової чи повторної експертизи не є дискреційним правом суду без відповідних підстав, а можливе виключно за наявності передбачених законом умов, які підлягають належному обґрунтуванню та перевірці судом у кожному конкретному випадку.
Порядок призначення судових експертиз, права, обов`язки та відповідальність експертів, а також організація проведення експертних досліджень і оформлення їх результатів визначаються, зокрема, Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08 жовтня 1998 року (у редакції наказу № 144/5 від 30 грудня 2004 року із наступними змінами і доповненнями), з урахуванням науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз.
При цьому, п.1.2.13 зазначеної Інструкції передбачено, що відповідно до процесуального законодавства України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи, причому первинною є експертиза, під час якої об`єкт досліджується вперше.
Додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, виникає необхідність у проведенні додаткових досліджень або дослідженні додаткових матеріалів (зразків для порівняльного дослідження, вихідних даних тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи.
Водночас, повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).
Поряд із цим, комісійною є експертиза, яка проводиться двома чи більшою кількістю експертів, що мають кваліфікацію судового експерта за однією експертною спеціалізацією (фахівцями в одній галузі знань), при цьому, комісія експертів може утворюватися як органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), так і керівником експертної установи.
Разом з тим, комплексною є експертиза, що проводиться із застосуванням спеціальних знань різних галузей науки, техніки або інших спеціальних знань (різних напрямів у межах однієї галузі знань) для вирішення одного спільного (інтеграційного) завдання (питання), при цьому, до проведення таких експертиз у разі потреби залучаються як експерти експертних установ, так і фахівці установ та служб (підрозділів) інших центральних органів виконавчої влади або інші фахівці, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах.
Колегія суддів також враховує, що додаткова експертиза призначається судом після розгляду висновку первинної експертизи у випадку, якщо виявлено її неповноту або неясність, які неможливо усунути в судовому засіданні шляхом заслуховування експерта, при цьому, висновок експерта визнається неповним, якщо досліджено не всі надані йому об`єкти або не надано вичерпних відповідей на всі поставлені перед експертом питання, а неясним, якщо він викладений нечітко або має непевний, неконкретний характер.
У свою чергу, у разі необхідності дослідження нових об`єктів або встановлення інших обставин справи призначається нова, а не повторна експертиза.
Повторною визнається судова експертиза, під час проведення якої експерт досліджує ті самі об`єкти і вирішує ті самі питання, які досліджувалися і вирішувалися під час первинної судової експертизи, при цьому, нові об`єкти на дослідження повторної судової експертизи подаватися не можуть, так само як не можуть ставитися на її вирішення питання, які не були предметом попередньої експертизи.
Така експертиза призначається судом з власної ініціативи або за клопотанням учасників справи лише за наявності передбачених законом підстав, зокрема, якщо висновок експерта є необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи, викликає сумнів у його правильності, або за наявності істотного порушення норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.
Крім того, повторна експертиза може бути призначена у випадку наявності розбіжностей у висновках кількох експертів, які неможливо усунути шляхом надання ними додаткових пояснень у судовому засіданні, при цьому, проведення такої експертизи доручається іншому експерту або експертам.
За приписами ч.1 ст.100 ГПК України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій, зокрема, зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, а також інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Водночас, при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а у разі недосягнення такої згоди у встановлений судом строк експерта чи експертну установу визначає суд, при цьому, з урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно, а також, у разі необхідності, призначити декілька експертів для підготовки одного висновку, що відповідає проведенню комісійної або комплексної експертизи.
Отже, системний аналіз наведених норм процесуального законодавства дає підстави для висновку, що повноваження суду щодо призначення повторної експертизи виникають лише за наявності обґрунтованих сумнівів у правильності висновку експерта, зокрема, у випадках його необґрунтованості, суперечності іншим матеріалам справи або наявності інших обставин, які ставлять під сумнів його достовірність.
Аналізуючи правову природу зупинення провадження у справі, колегія суддів виходить з того, що таке зупинення є тимчасовим та повним припиненням усіх процесуальних дій у справі, зумовленим настанням передбачених законом обставин, які об`єктивно перешкоджають подальшому руху судового процесу та щодо яких неможливо визначити момент їх усунення, при цьому, зупинення провадження на час проведення судової експертизи є правом, а не обов`язком суду та допускається виключно у випадку неможливості вирішення спору по суті без отримання відповідного експертного висновку.
Разом з тим, призначення судової експертизи є процесуальною дією суду, яка за своєю природою у будь-якому випадку зумовлює збільшення строку розгляду справи, а відтак може впливати на реалізацію учасниками справи їхніх процесуальних прав та охоронюваних законом інтересів, у зв`язку з чим така дія у кожному конкретному випадку має бути належним чином обґрунтована та вмотивована.
За таких обставин, призначення судової експертизи без дотримання вимог процесуального закону та за відсутності передбачених для цього підстав має наслідком безпідставне затягування розгляду справи, що, у свою чергу, призводить до виходу за межі розумного строку судового розгляду.
Вказане суперечить положенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до ч.1 якої, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Слід зазначити, що предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, яка одночасно визначає спосіб захисту порушеного права, тоді як підставою позову є обставини (факти), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги. 
Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 25 липня 2023 року, укладеного між Приватним підприємством "Подільський міжрегіональний ринок" та Товариством з обмеженою відповідальністю "НВО", посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Гуцевич О.О., а також договору іпотеки від 09 серпня 2023 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "НВО" та ОСОБА_1 , разом із вимогами про витребування з чужого незаконного володіння нерухомого майна, зокрема, будівель, підземних складів, трансформаторних підстанцій, інженерних споруд та інших об`єктів нерухомості.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається, зокрема, на обставини щодо заниження вартості відчуженого майна, а також на дії особи, яка укладала спірний договір, що, на його переконання, свідчить про укладення правочину не в інтересах підприємства, а в інтересах пов`язаних осіб, у зв`язку з чим до предмета доказування у даній справі входять обставини щодо дійсної вартості відчуженого майна, характеру та спрямованості волевиявлення сторін при укладенні договору, а також дотримання вимог законодавства при його укладенні.
Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції, призначаючи повторну почеркознавчу експертизу, виходив з того, що наявний у матеріалах справи висновок експерта складено без дотримання вимог Науково-методичних рекомендацій, зокрема, у зв`язку з недостатньою кількістю вільних зразків підпису та розбіжністю у часі їх виконання.
Оцінюючи наведені судом першої інстанції висновки, колегія суддів вважає їх необґрунтованими.
Суд першої інстанції, аналізуючи наявний у матеріалах справи висновок експерта, фактично здійснив оцінку достатності та придатності наданих для дослідження матеріалів, а також можливості формулювання висновку, тоді як вирішення зазначених питань потребує спеціальних знань і належить передусім до компетенції експерта.
Водночас, оскаржувана ухвала не містить достатнього обґрунтування наявності передбачених законом підстав для призначення повторної експертизи, оскільки суд першої інстанції не конкретизував, у чому саме полягає неповнота, неясність чи суперечливість висновку експерта, не навів, які його положення не узгоджуються з іншими матеріалами справи, а також не зазначив мотивів, з яких відповідні сумніви не могли бути усунуті шляхом оцінки такого висновку у сукупності з іншими доказами.
Саме по собі посилання на недостатню кількість вільних зразків підпису або на розбіжність у часі їх виконання не може розглядатися як достатня підстава для призначення повторної експертизи, з огляду на те, що експерт за результатами проведеного дослідження дійшов чіткого та визначеного висновку.
Крім того, Науково-методичні рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз, як вбачається з їх змісту, визначають загальні підходи до проведення експертних досліджень та, водночас, не встановлюють імперативних вимог, недотримання яких саме по собі свідчило б про неналежність експертного висновку, а відтак не є достатньою підставою для призначення повторної експертизи.
При цьому, обставини, пов`язані з обсягом наданих для дослідження зразків, зумовлені, зокрема, процесуальною поведінкою позивача, який не забезпечив подання всіх можливих документів, необхідних для проведення експертного дослідження, що, у свою чергу, відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України зумовлює покладення саме на нього ризику настання наслідків, пов`язаних із невчиненням процесуальних дій.
Разом з тим, наявний у матеріалах справи висновок почеркознавчої експертизи містить чітку та однозначну відповідь на поставлене судом питання, тоді як суд першої інстанції не встановив обставин, які б свідчили про його неясність, неповноту чи суперечність іншим доказам у справі, а також не навів переконливих підстав для висновку про наявність сумнівів у його правильності у розумінні ст.99 ГПК України.
Водночас, незгода сторони з результатами експертного дослідження або невигідність для неї відповідного висновку сама по собі не може бути підставою для призначення повторної експертизи, у зв`язку з чим колегія суддів доходить висновку, що наведені судом першої інстанції мотиви не є достатніми для призначення повторної почеркознавчої експертизи у розумінні вимог процесуального закону.
Як вбачається з матеріалів справи, експертною установою повідомлено про неможливість надання висновку за результатами проведення комплексної судової експертизи, призначеної ухвалою суду від 01 серпня 2025 року, у зв`язку з ненаданням позивачем матеріалів, необхідних для проведення дослідження.
Факт непроведення експертизи за таких обставин не може розцінюватися як підстава для її повторного призначення, оскільки така неможливість зумовлена виключно невиконанням позивачем процесуального обов`язку щодо подання необхідних матеріалів, при тому, що питання можливості проведення експертизи належить до компетенції експерта, а відповідне повідомлення не може бути довільно проігнороване судом.
Крім того, ненадання необхідних матеріалів не може створювати для позивача процесуальних переваг у вигляді повторного призначення експертизи, оскільки це фактично призводило б до зловживання процесуальними правами та затягування розгляду справи, що суперечить принципам змагальності, диспозитивності та процесуальної економії, а відтак свідчить про те, що суд першої інстанції не врахував, що неможливість проведення експертизи була зумовлена саме поведінкою позивача.
Разом з цим, щодо підстав призначення судом першої інстанції повторної судової оціночно-будівельної експертизи, колегія суддів зазначає таке.
З матеріалів справи встановлено, що клопотання про призначення повторної судової оціночно-будівельної експертизи подано позивачем 24 лютого 2026 року, тобто після спливу 848 календарних днів з моменту звернення до суду з позовом, тоді як відповідно до п.8 ч.2 ст.182 ГПК України, питання про призначення експертизи вирішується у підготовчому засіданні, а завданням підготовчого провадження, згідно з п.3 ч.1 ст.177 цього Кодексу, є, зокрема, визначення обставин справи та збирання відповідних доказів.
Водночас, позивач не навів належних та допустимих доказів існування об`єктивних причин, які б унеможливлювали подання відповідного клопотання у межах підготовчого провадження, як цього вимагають приписи ч.1 ст.99 ГПК України, відповідно до яких призначення експертизи допускається, зокрема, у разі неможливості подання експертного висновку у встановлені строки з причин, визнаних судом поважними.
Обґрунтовуючи необхідність призначення експертизи, позивач послався на неможливість її самостійного проведення у зв`язку з відсутністю доступу до об`єктів нерухомого майна, однак такі доводи не підтверджені матеріалами справи, оскільки відсутні будь-які докази звернення позивача до відповідача щодо надання доступу до відповідних об`єктів або отримання необхідної документації, що суперечить вимогам ст.74 ГПК України щодо обов`язку сторони довести обставини, на які вона посилається.
Крім того, матеріали справи не містять доказів вчинення позивачем інших дій, спрямованих на організацію проведення експертного дослідження, зокрема, звернення до експертних установ або отримання відповідей щодо неможливості його проведення, що свідчить про відсутність належної процесуальної активності з боку позивача у реалізації свого права на подання доказів. 
Враховуючи наведене, висновок суду першої інстанції про наявність об`єктивних перешкод для проведення експертизи позивачем ґрунтується на припущеннях, тоді як, відповідно до ст.86 ГПК України, суд зобов`язаний оцінювати докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, чого у даному випадку здійснено не було.
З огляду на викладене, відсутність доказів вжиття позивачем заходів для отримання необхідних матеріалів або доступу до об`єктів дослідження свідчить про невиконання ним процесуального обов`язку щодо доказування обставин, на які він посилається, та, відповідно, не може бути підставою для покладення на суд функцій зі збирання доказів замість сторони, у зв`язку із чим колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, задовольняючи відповідне клопотання, не встановив сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 99 ГПК України, що виключає наявність правових підстав для призначення повторної судової оціночно-будівельної експертизи.
Водночас, оскаржувана ухвала, в частині визначення експертної установи, не відповідає вимогам обґрунтованості судового рішення, оскільки суд першої інстанції, доручивши проведення експертизи Державному науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України, не навів жодних мотивів такого вибору та, попри наявність відповідних заперечень учасників справи, не здійснив їх оцінки.
За змістом ст.86 ГПК України, обов`язок суду щодо обґрунтування рішення передбачає не лише формальне зазначення висновків, але й наведення мотивів відхилення доводів сторін, що, у даному випадку, здійснено не було, внаслідок чого позбавлено можливості перевірити, чи враховував суд обставини, які об`єктивно впливають на доцільність визначення конкретної експертної установи.
Саме по собі посилання суду першої інстанції на положення п.1.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень не свідчить про належне обґрунтування вибору експертної установи, оскільки відтворення змісту нормативного акта без встановлення обставин, які зумовлюють необхідність відступу від загального правила проведення експертизи за територіальним принципом, не може вважатися його застосуванням до спірних правовідносин.
При цьому, вибір експертної установи, з огляду на його безпосередній вплив на тривалість проведення експертного дослідження, а відтак і на строки розгляду справи, не може розглядатися як суто технічне або формальне питання, натомість вимагає оцінки наявних альтернатив, зокрема, з урахуванням територіального розташування установи, її навантаження та реальної спроможності забезпечити проведення експертизи у розумний строк.
Однак суд першої інстанції, не з`ясувавши та не відобразивши у мотивувальній частині ухвали зазначених обставин, фактично обмежився констатацією про доручення проведення експертизи конкретній установі, що свідчить про формальний підхід до вирішення цього процесуального питання, у зв`язку з чим відсутність належного мотивування вибору експертної установи унеможливлює перевірку законності відповідного процесуального рішення та, у сукупності з іншими встановленими порушеннями, свідчить про необґрунтованість оскаржуваної ухвали.
Оцінюючи правомірність повернення суду першої інстанції до стадії підготовчого провадження та призначення повторної експертизи, колегія суддів вважає за необхідне надати оцінку дотриманню процесуальних строків та принципу своєчасного розгляду справи.
Системний аналіз положень ст.ст.2, 177, 195 ГПК України свідчить, що розгляд справи має здійснюватися у межах чітко визначених процесуальних стадій та строків, дотримання яких є необхідною умовою забезпечення ефективного судового захисту та принципу правової визначеності.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, провадження у цій справі відкрито ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 14 листопада 2023 року.
В подальшому, ухвалою суду від 22 травня 2024 року суд першої інстанції призначив судову почеркознавчу експертизу та зупинив провадження у справі, при цьому, такому рішенню передувало неодноразове відкладення розгляду справи у зв`язку з ненаданням позивачем витребуваного судом доказу, а саме - оригіналу контракту.
Після завершення проведення експертного дослідження, провадження у справі поновлено ухвалою суду від 10 квітня 2025 року, а ухвалою від 27 травня 2025 року підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті.
Водночас, ухвалою суду від 23 липня 2025 року суд першої інстанції повернувся до стадії підготовчого провадження, після чого 01 серпня 2025 року призначив комплексну судову експертизу, проведення якої, як вбачається з матеріалів справи, виявилося неможливим, у зв`язку з чим провадження у справі поновлено 03 лютого 2026 року.
Отже, з моменту відкриття провадження у справі до постановлення оскаржуваної ухвали минуло 848 календарних днів, при цьому, значна частина цього строку припадає на період, коли провадження у справі не було зупинено, що свідчить про істотне перевищення процесуальних строків, встановлених законом для розгляду справи.
При цьому, наведена тривалість розгляду справи не може бути пояснена виключно складністю спору чи об`єктивними обставинами, натомість вона прямо та безпосередньо корелює з процесуальною поведінкою позивача, який тривалий час не забезпечував виконання покладених на нього обов`язків щодо подання необхідних доказів, а після завершення відповідної стадії провадження ініціював вчинення процесуальних дій, спрямованих на фактичне повернення справи до попереднього етапу її розгляду.
Оцінюючи наведене, колегія суддів виходить з того, що реалізація права на судовий захист має здійснюватися у спосіб, який не нівелює значення процесуальних стадій та не порушує встановленого законом порядку розгляду справи.
В цьому контексті враховується практика Європейського суду з прав людини, відповідно до якої право на справедливий суд включає не лише можливість звернення до суду, але й право на вирішення спору упродовж розумного строку (рішення у справі "Kutiж v. Croatia").
ЄСПЛ послідовно наголошує, що процесуальні правила покликані забезпечити належне здійснення правосуддя та принцип правової визначеності, а їх дотримання є обов`язковим для всіх учасників процесу. Водночас, як надмірний формалізм, так і ігнорування процесуальних вимог можуть призводити до порушення права на справедливий суд (рішення у справах "Zubac v. Croatia", "Walchli v. France", "Bмleљ and Others v. the Czech Republic").
З врахуванням наведених підходів Європейського суду з прав людини, колегія суддів також бере до уваги, що аналогічні висновки зроблені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 30 жовтня 2024 року у справі № 910/10551/23, від 08 квітня 2025 року у справах № 904/3418/23, № 915/615/24 та в ухвалі від 18 червня 2024 року у справі №910/2876/17.
Відтак, повернення суду першої інстанції до стадії підготовчого провадження після її завершення, призначення повторної експертизи та фактичне відновлення процесуальних можливостей сторони поза межами встановлених законом строків призводить до нівелювання процесуальних гарантій, порушення принципу правової визначеності та створює передумови для безпідставного затягування розгляду справи.
З огляду на викладене, враховуючи тривалість розгляду справи, її процесуальну динаміку, встановлені у справі обставини, а також допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права, колегія суддів доходить переконливого висновку, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, будучи постановленою без належного врахування засад своєчасності, ефективності та правової визначеності судового розгляду, при цьому, наведена у справі хронологія її розгляду свідчить про істотне перевищення строків, зумовлене процесуальною поведінкою позивача та повторним ініціюванням процесуальних дій після закриття підготовчого провадження.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Згідно приписів п.4 ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, в тому числі порушення норм процесуального права.
Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що ухвала місцевого господарського суду прийнята з порушенням норм процесуального права, з огляду на що, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НВО" слід задоволити, ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 11 березня 2026 року скасувати, а справу №924/1155/23 направити для розгляду по суті до Господарського суду Хмельницької області. 
Керуючись ст. ст. 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НВО" задоволити. 
2. Ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 11 березня 2026 року у справі №924/1155/23 скасувати.
Прийняти нове рішення.
"В задоволенні клопотання представника Приватного підприємства "Подільський міжрегіональний ринок" про призначення у справі № 924/1155/23 судової комплексної (повторної почеркознавчої експертизи та повторної судової оціночно-будівельної) експертизи відмовити". 
3. Справу № 924/1155/23 направити для розгляду по суті до Господарського суду Хмельницької області.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає окарженню.

Повний текст постанови складений "13" травня 2026 р.

Головуюча суддя Коломис В.В. 

Суддя   Миханюк М.В. 

Суддя   Саврій В.А.