Справа № 650/2604/26
провадження № 1-кп/650/600/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2026 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області, 
у складі головуючого – судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження в селищі Велика Олександрівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026232130000038 від 15.04.2026 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Солдатське Апостолівського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, офіційно непрацюючого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 125 КК України, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 15 квітня 2026 року близько 10:00 години, перебуваючи в кімнаті житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання в ході сварки зі знайомим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виниклої під час спілкування на ґрунті побуту, з метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій особі, умисно, кулаком правої руки наніс 1 удар в область лівої частини обличчя ОСОБА_4 , внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синця на повіках лівого ока, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 4 від 17 квітня 2026 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Зазначені дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за частиною першою статті 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Прокурор звернувся до суду із клопотанням про розгляд зазначеного обвинувального акта у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, оскільки під час досудового розслідування встановлено, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечив проти такого розгляду.
До обвинувального акта додано письмову заяву обвинуваченого, яка складена в присутності захисника ОСОБА_5 , в якій обвинувачений зазначив, що: свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 125 КК України, він беззаперечно визнає; йому роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, вони йому зрозумілі, він згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами; йому роз`яснено та він зрозумів, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини; він згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.
У вказаній заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.
До обвинувального акта також додано письмову заяву потерпілого ОСОБА_4 , в якій він зазначив, що: йому роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, вони йому зрозумілі, він згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами; йому роз`яснено та він зрозумів, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини; він згодний на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Положеннями частин другої та третьої статті 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими КПК України, з урахуванням положень параграфа 1 Глави 30.
Із вказаних обставин, а також матеріалів кримінального провадження суд встановив, що прокурор впевнився у добровільності згоди підозрюваного та потерпілого на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні та у суду відповідний факт не викликає сумніву. 
З матеріалів кримінального провадження, зокрема, протоколу допиту підозрюваного та протоколу проведення слідчого експерименту, встановлено, що вони засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.
З огляду на вказані обставини учасники кримінального провадження не викликалися, докази у судовому засіданні не досліджувалися.
Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 125 КК України є об`єктивно доведеною поза розумним сумнівом.
Дії обвинуваченого  ОСОБА_3 слід кваліфікувати за частиною першою статті 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами статей 65-67 КК України, роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», та враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним, тобто несвавільним, пропорційним, тобто не становити надмірного тягаря для особи, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, не є депутатом, на обліку в ДУ «Центр пробації» не перебуває.
До обставин, що пом`якшують покарання  ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. 
До обставин, що обтяжують покарання  ОСОБА_3 , суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливо досягти шляхом призначення йому покарання, найбільш суворого, яке можливо призначити обвинуваченому, за видом з числа передбачених санкцією частини першої статті 125 КК України, але у мінімальному його розмірі, - у виді шістдесяти годин громадських робіт. Таке покарання, на думку суду, є справедливим і достатнім, а також відповідатиме його меті.
Визначаючи саме таку міру покарання суд також враховує, що обвинувачений є особою працездатного віку, офіційно не працевлаштований, статусу безробітного не має, на утриманні неповнолітніх дітей не має, за місцем проживання характеризується негативно, участі у громадському житті села не бере, громадською чи волонтерською діяльністю не займається, має схильність до вживання алкоголю. Також суд враховує наявні у матеріалах провадження дані про те, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, судимості за які зняті та погашені, що не враховується судом як обставина, яка обтяжує покарання, однак характеризує його особу при вирішенні питання про індивідуалізацію покарання.
За таких обставин суд вважає, що призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу не буде достатнім для досягнення мети покарання, оскільки з урахуванням даних про особу обвинуваченого, його способу життя, попереднього притягнення до кримінальної відповідальності та негативної характеристики за місцем проживання таке покарання не матиме належного виправного та запобіжного впливу.
Водночас призначення покарання у виді виправних робіт є неможливим, оскільки обвинувачений офіційно не працевлаштований. 
Суд також враховує, що матеріали кримінального провадження не містять відомостей про наявність обставин, які відповідно до закону перешкоджають призначенню обвинуваченому покарання у виді громадських робіт. З огляду на наведене саме громадські роботи у мінімальному розмірі є тим видом покарання, який, з одного боку, не є надмірно суворим, а з іншого - передбачає реальний виховний вплив на обвинуваченого, спрямований на формування у нього відповідального ставлення до вимог закону та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Крім того, суд враховує, що в умовах воєнного стану участь працездатної особи у виконанні громадських робіт має не лише виховне значення для самого обвинуваченого, а й сприяє формуванню в нього відповідального ставлення до потреб територіальної громади, у якій він проживає. З огляду на те, що обвинувачений участі у громадському житті села не бере, громадською чи волонтерською діяльністю не займається, призначення йому покарання у виді громадських робіт забезпечить реальний, а не формальний вплив покарання, оскільки буде пов`язане з виконанням ним суспільно корисної праці в інтересах громади. На переконання суду, саме такий вид покарання у мінімальному розмірі є співмірним вчиненому кримінальному проступку, відповідатиме меті покарання та сприятиме запобіганню вчиненню обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.
Тому суд дійшов висновку, що призначення ОСОБА_3 покарання у виді шістдесяти годин громадських робіт є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не застосовувався, а підстав для його застосування при ухваленні вироку суд не вбачає.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, речові докази, судові витрати відсутні.
Керуючись статтями 369-371, 373, 374, 376, 381-382 КПК України, Великоолександрівський районний суд Херсонської області

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 125 КК України та призначити йому покарання у виді шістдесяти годин громадських робіт.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.
Відповідно до частини четвертої статті 382 КПК України копію вироку суду не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати всім учасникам судового провадження.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.
Вирок суду може бути оскаржений до Херсонського апеляційного суду через Великоолександрівський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії, з урахуванням особливостей, передбачених частиною першою статті 394 КПК України.
Роз`яснити учасникам судового провадження, що вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 і 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суддя:     _______________      ОСОБА_1