Справа № 367/9263/25
Провадження №2/367/3320/2026

РІШЕННЯ
Іменем України
23 березня 2026 року Ірпінський міський суд Київської області в складі: 
головуючого судді Кухленка Д.С.,
за участі секретаря с/з Шаповала О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, –
установив:
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 23.09.2021 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» і ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 713052, за умовами якого відповідач отримав кредит і зобов`язався повернути кошти, сплатити проценти за користування кредитом і виконати інші обов`язки, передбачені договором. Однак, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання. 28.08.2023 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» і ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 2808-23, за умовами якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило вимоги за кредитним договором № 713052 від 23.09.2021 на користь ТОВ ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ ДІДЖИ ФІНАНС»набуло право вимоги до відповідача в сумі 19 014, 79 грн., з яких: 9 036, 10 грн. заборгованість за тілом кредиту, 9 979, 69 грн. заборгованість за відсотками. Враховуючи викладене, просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 713052 від 23.09.2021 в розмірі 19 014, 79 грн. і відшкодувати судові витрати.
За ухвалою судді від 09.09.2025 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання; у встановлені судом строки, в тому числі додаткові строки, надані у зв`язку з неотриманням копії ухвали, відповідач відзив на позов суду не подав.
12.12.2025 через підсистему електронний суд від представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Лисенка С.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач не визнає вимоги позивача в повному обсязі, позовна заява необґрунтована, вимоги позивача є безпідставними, а тому незаконним, і в задоволенні позову має бути відмовлено.
16.12.2025 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача – адвоката Щави Є.В. надійшла відповідь на відзив, в якій просила позов задовольнити з підстав наведених у ньому.
Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що 23.09.2021 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» і ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 713052, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 12 500 грн., строком кредитування 730 днів з кінцевим терміном повернення 23.09.2023, зі сплатою процентів за перший день користування кредитом у розмірі 25% в день, за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня й до кінця строку надання кредиту у розмірі 9 125 % річних (а.с. 18).
Відповідно до Додатку №1 до договору надання споживчого кредиту № 713052 від 23.09.2021 - Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит вбачається, що сума кредиту за договором становить 12 500,00 грн., відсоток за перший день користування кредитом становить 2 500,00 грн. Таким чином, чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період становить 10 000,00 грн. Сторони також погодили, що загальна вартість кредиту станом на 23.09.2023 становить 28 785,94 грн, з яких: 12 500,00 грн - сума кредиту; 13 785,94 грн - проценти за користування кредитом; 2500,00 грн. – відсоток за перший день користування кредитом.
Відповідно до платіжного доручення № 9472 від 23.09.2021 року, встановлено, що ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на виконання умов кредитного договору № 713052 від 23.09.2021 перерахували ОСОБА_1 кредитні кошти в розмірі 10 000,00 грн.
28.08.2023 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» і ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 2808-23, за умовами якого ТОВ "Слон Кредит" відступило ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» право вимоги до відповідача за кредитним договором № 713052 від 23.09.2021 в 19 014, 79 грн.
Згідно з розрахунком, здійсненим ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 713052 станом на 28.08.2023 становить 19 014, 79 грн., з яких 11 299, 46 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням, 7 716, 33 грн. заборгованість за відсотками (а.с. 13).
З наданого розрахунку вбачається, що відповідач в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором сплатив грошові кошти в загальному розмірі 5 490,00 грн, з яких 1 200 грн 54 коп. зараховані в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту, 4 289 грн 46 коп. в рахунок погашення заборгованості за відсотками.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до ОСОБА_1 з досудовою вимогою вих. № 3750400877-АВ від 31.7.2024 про погашення заборгованості в розмірі 19 014, 79 (а.с. 35).
Проте, як убачається із позовної заяви, вказана вимога залишилася без виконання.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У відповідності до вимог абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Частиною першою статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" встановлено, що електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно з вимогами ч. 1 та 2 ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
За приписами статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтею 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Положеннями статті 12 цього Закону визначено поняття "підпис у сфері електронної комерції". Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з п. 12 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами договору досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Враховуючи викладене, оскільки відповідач умови вказаного кредитного договору належним чином не виконував, право вимоги за цим договором перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з нього на користь позивача заборгованість за кредитним договором у заявленому позивачем розмірі 5023 гривень 46 копійок.
Щодо вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає таке.
Частиною 1 ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги № 42649746 від 01.01.2025, копію акту про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом № 713052 від 30.05.2025, детального опису наданих послуг, договору № 42649746 від 01.01.2025 про надання правової допомоги, додаткової угоди № 713052 від 30.05.2025 до договору про надання правничої допомоги, згідно з якими витрати, понесені позивачем на правничу допомогу, складають 6 000, 00 гривень (а.с. 10, 14, 15-17, 31).
Однак, з огляду на складність справи та виконані адвокатом роботи, ціну позову, суд вважає, що заявлена до стягнення з відповідача на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000, 00 грн. не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності, а тому, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про необхідність стягнення таких витрат у розмірі 3 000, 00 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню на відшкодування судового збору 2 422,40 грн..
Керуючись ст. 526, 530, 1046-1056 ЦК України, ст. 10-13, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд,-
ухвалив:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором– задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації – АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 42649746, 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1, IBAN: НОМЕР_2 в АТ "ПУМБ", МФО 334851) заборгованість за договором № 713052 від 23.09.2021 в розмірі 19 014 (дев`ятнадцять тисяч чотирнадцять) гривень 79 (сімдесят дев`ять) копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації – АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "«ДІДЖИ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 42649746, 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1, IBAN: НОМЕР_2 в АТ "ПУМБ", МФО 334851) на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок і витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000, 00 (три тисячі) гривень.
Рішення суду є документом, що підтверджує факт розірвання шлюбу судом після набрання ним законної сили.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reestr.court.gov.ua.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», код ЄДРПОУ 42649746, адреса місця знаходження: 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1;
Відповідач:  ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації – АДРЕСА_1 .

Суддя:       Д.С. Кухленко